Справа № 751/3797/25 	Головуючий у 1 інстанції Ченцова С. М. 	
Провадження № 33/4823/466/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі: судді Мазура С.А.,
за участі: особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бредюка О.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бредюка О.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2026 року, 
встановив:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Місцевим судом встановлено, що 14.04.2025 року о 07:35 год ОСОБА_1 у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, 114-А, керував транспортним засобом «Renault Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», результат 1,07 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки діяння, передбачені ст. 130 КУпАП охоплюються об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП якщо суб`єкт є військовослужбовцем. ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який виконував службові обов`язки та їхав на службу, про що повідомив працівників поліції. Тому вважає, що матеріали складено з порушенням і постанова суду не є законною.
Дослідивши апеляційну скаргу, вислухавши апелянта, який підтримавши апеляційну скаргу додав, що його підзахисний керував транспортним засобом у стані крайньої необхідності та його підзахисного, котрий не заперечував факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але пояснив, що необхідність такого керування виникла у зв`язку із викликом на службу, а тому просять апеляційну скаргу задовольнити, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 299925 від 14.04.2025 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер», результат 1,07 проміле, чим порушив п. 2.9 ПДР. 
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені в ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом, зокрема відеозаписом з відеореєстратора та нагрудних камер поліцейських, яким зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння, проти результату якого він заперечень не висловлював та погодився.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.
Згідно з результатом проведеного тесту на алкоголь ОСОБА_1 із використанням спеціальних технічних засобів, з яким останній погодився, про що поставив підпис, результат – 1,07 проміле (а.с. 5). 
Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно встановив фактичні обставини, які полягали у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює у сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційні доводи стосовно незгоди з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, вважаючи, що його дії підпадають під диспозицію ст. 172-20 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем, є необґрунтовані.
Положеннями ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд таких осіб проводиться на підставі ст. 266-1 КУпАП.
Тоді як за ст. 130 КУпАП настає відповідальність за керування транспортними засобами особами, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння і їх огляд проводиться на підставі положень ст. 266 КУпАП.
За змістом ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Виходячи з аналізу вказаних норм для визнання порядку огляду та кваліфікації дій військовослужбовця, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підлягає встановленню у кожному конкретному випадку факт виконання ним обов`язків військової служби. У цьому судовому проваджені, не встановлено безпосереднього факту виконання ОСОБА_1 службових обов`язків під час керування власним транспортним засобом та його зупинки за встановлених обставин, як і не встановлено такого керування у стані крайньої необхідності. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідність проведення огляду в особливому порядку, оскільки даних про те, що він виконував бойове завдання, яке зобов`язувало його у той момент керувати власним автомобілем, а не службовим автомобілем суду не надано. 
Отже, у цьому випадку він як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому його огляд на стан алкогольного сп`яніння обґрунтовано було запропоновано відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, зокрема, на місці зупинки, на що останній погодився та пройшов такий, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відтак, доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. 
Стягнення призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності і яка є безальтернативною. 
За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування не встановлено.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бредюка О.М. – залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	С. А. Мазур