ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 червня 2026 року 	м.Суми	

Справа №591/62/24 
Номер провадження 22-ц/816/402/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Черних О. М. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Сумська міська рада,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника Сумської міської ради – Ромась Інни Михайлівни, Тур Лариси Миколаївни на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2025 року в складі судді Сидоренко А.П., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 21 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сумської міської ради про стягнення моральної шкоди.
Позов мотивований тим, що рішенням Сумської міської ради № 2269-МР від 24 грудня 2008 року позивачу надано дозвіл на вироблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0850 га. 
На підставі вищезазначеного рішення позивачем замовлено, а ПП «МЕГАПОЛІС» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 09 липня 2013 року, на підставі якого за заявою позивача 04 вересня 2013 року зареєстрована в Державному земельному кадастрі земельна ділянка за кадастровим номером 5910136600:18:005:0032, площею 0,0905 га за адресою: АДРЕСА_1 . 
Необґрунтоване звинувачення позивача у нібито неоформлені земельної ділянки підтверджується доданими актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 159-1 від 15 квітня 2014 року і приписом Державної інспекції сільського господарства в Сумській області від 16 квітня 2014 року, реєстраційний № 139-1. 
Рішеннями Сумської міської ради № 4446-МР від 03 червня 2015 року, № 4946-МР від 16 жовтня 2015 року, № 708-МР від 27 квітня 2016 року позивачу неодноразово протиправно відмовлялося в затвердженні вищезазначеного погодженого проекту землеустрою. 
За результатами судового оскарження, постановами Зарічного районного суду м. Суми: від 17 серпня 2015 року по справі № 5223/279/15- а; від 21 січня 2016 року по справі № 591/8086/15-а; від 16 грудня 2016 року по справі № 591/5302/16-а, вищезазначені рішення Сумської міської ради визнані протиправними та скасовані, а також зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути проект землеустрою щодо відведення позивачу спірної земельної ділянки.
Невиконання рішення судів Сумською міською радою підтверджується накладеними Державною виконавчою службою подвійного штрафу, що підтверджується Постановами державного виконавця від 08 липня 2016 року та від 13 липня 2016 року. 
З метою ухилення від відповідальності та невиконання рішень суду Сумською міською радою рішенням № 1833-МР від 22 лютого 2017 року надано дозвіл на розроблення технічної документації департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради щодо поділу вищезазначеної земельної ділянки, площею 0,0905 га, кадастровий номер 5910135600:18:005:0032, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
У зв`язку з чим, земельна ділянка за кадастровим номером 5910135600:18:005:0032 була протиправно видалена з публічної кадастрової карти, внаслідок утворення та державної реєстрації земельних ділянок, площею 0,0394 га з кадастровим номером 5910136600:18:005:0036 та земельної ділянки, площею 0,0511 га з кадастровим номером 5910136600:18:005:0040, яка була здійснена на підставі протиправного рішення Сумської міської ради № 1833-МР від 22 лютого 2017 року.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2019 року, що залишене без змін постановою Сумського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року в справі № 592/10064/18 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумської міської ради та КП «Сумижилкомсервіс» про визнання рішень недійсними та визнані протиправні рішення Сумської міської ради від 21 червня 2017 року № 2278-МР «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» та від 28 лютого 2018 року № 3137-МР «Про надання КП «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради в постійне користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року в справі № 818/761/18 було вирішено рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі № 818/761/18 скасувати та закрити провадження у справі.
Серед іншого судом в справі № 818/761/18 здійснено наступні висновки «зважаючи на суб`єктивний склад та характер правовідносин у цій справі колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки з огляду на його суб`єктний склад, характер і суть сформованих спірних правовідносин спір між сторонами було розв`язано за результатами розгляду цивільної справи № 592/10064/18 про визнання недійсними рішень Сумської міськради з питань затвердження технічної документації щодо поділу спірної земельної ділянки та передачі третій особі у постійне користування земельної ділянки, яка утворилася внаслідок такого поділу». 
Тобто, остаточне судове рішення в спорах щодо незаконних дій міської ради щодо протиправного поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0905 га, яке оспорювалось двома справами № 818/761/18 та № 592/10064/18 було остаточно вирішено 15 червня 2021 року.
Незважаючи на ці дві пов`язані справи та з метою ухилення від виконання вказаних рішень суду відповідачем було прийнято протиправне рішення Сумської міської ради від 24 лютого 2021 року за № 451-МР «Про скасування рішення Сумської міської ради від 24 грудня 2008 року за № 2269-МР «Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ».
Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. 
Стаття 129-1 Конституції України визначає положення, що суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 480/7831/21 було вирішено визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради від 24 лютого 2021 року за № 451-МР, «Про скасування рішення Сумської міської ради від 24 грудня 2008 року за № 2269-МР «Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ». 
Всі незаконні та протиправні дії, які є довготривалими на протязі багатьох років по теперішній час є перешкоджанням в отриманні земельної ділянки позивачем, площею 0,0905 га у власність, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташоване домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 на праві власності відповідно договору купівлі-продажу з 2005 року, а саме домоволодіння існує з 1957 року. 
Тобто, діями Сумської міської ради також перешкоджається належне утримання та використання домоволодіння, а саме, не дозволяється огородження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а існуючий паркан був незаконно знесений Міською радою наприкінці 2020 року з посиланням, що земельна ділянка не оформлена.
Незаконність дій по знесенню паркану підтверджується листом Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 05 лютого 2021 року № 134/08.01-22. 
В зв`язку з вищенаведеним, домоволодіння позивача за адресою: АДРЕСА_1 взагалі не має огородження, що дозволяє пересуватися біля домоволодіння безхатькам та бродячим собакам, в зв`язку з чим постійно засмічується територія біля будинку і відбуваються сутички з особами, які нишпорять вздовж будинку. 
Крім того, відсутність паркану дозволяє автотранспорту, який належить сусідам, припарковувати автомобілі вздовж домоволодіння, тим самим перешкоджаючи та унеможливлюючи під`їзд до домоволодіння будь-якого автотранспорту. 
Всі вищенаведені рішення судів не тільки не виконані по теперішній час, а є підтвердженням перешкоджання виконанню попередніх судових рішень, тобто їх наявність підтверджує зухвале та не правомірне ставлення Сумської міської ради до ОСОБА_1 та органів судової влади щодо оформлення та реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0905 га, на якій знаходиться домоволодіння позивача, а також ігнорування та перешкоджання виконанню рішень судів. 
Всіма цими судовими рішеннями встановлено протиправність дій відповідача, що призвело до завдання позивачу значної моральної шкоди, яка призвела до психічного розладу та звернення до лікаря.
Зважаючи на ці обставини та негативні емоції позивача внаслідок тривалого та умисного чинення перешкод в отриманні законного права на землю, також негативні емоції від неможливості протягом декількох років реалізувати право на приватизацію земельної ділянки внаслідок протиправної діяльності органів місцевого самоврядування - перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, а отже, завдали позивачу моральної шкоди. 
У зв`язку з вказаними діями позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 4 000 000 грн.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 4 000 000 грн та судові витрати.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Стягнуто з Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 10 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 33 грн 55 коп.
В апеляційній скарзі представник Сумської міської ради – Ромась І.М., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач, аргументуючи позовну заяву, посилалася на той факт, що їй рішенням Сумської міської ради від 24 грудня 2008 № 2269-МР було надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але як відзначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17 за схожих обставин, що навіть отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Отже, факт формування позивачем земельної ділянки кадастровий номер 5910136600:18:005:0032 не означає, що має бути автоматично прийнято позитивне рішення про передачу її у власність позивачу, оскільки сформована нею ділянка не відповідала наданому дозволу. Саме цю обставину суд так і не встановив, але вона є основною при вирішенні питання, чи порушено права позивача і чи існувало взагалі таке право позивача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що протиправні дії відповідача тривають роками і спрямовані на порушення прав позивача оформити належним чином та користуватися земельною ділянкою, яка самим відповідачем була виділена ще в 2008 році, тобто 17 років тому. Такий тривалий конфлікт безспірно впливає на здоров`я, моральний та психічний стан позивача. Позивач змушена наполягати на примусовому виконанні судових рішень, оскільки відповідач їх добровільно не виконує та вдається до зловживання своїми повноваженнями для невиконання судових рішень. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач не може належним чином забезпечити схоронність свого домоволодіння та будинку, в якому вона проживає, не може встановити надійний паркан на межах ділянки, не може запобігти вторгненню сторонніх осіб у домоволодіння, не може здійснити благоустрій ділянки тощо. Всі вказані обставини порушують нормальний розпорядок життя позивача, перешкоджають навіть задоволенню її найнеобхідніших побутових потреб.
Вказує, що розмір завданої моральної шкоди згідно висновку експерта становить 72 мінімальні заробітні плати станом на 01 січня 2024 року або 7100 х 72 = 511 200 грн. Позивач вважає, що висновок експерта в оскаржуваному рішенні в повній мірі не врахований, а тому вважає, що стягнення 10 000 грн, як компенсацію за моральну шкоду, є недостатнім.
У відзиві на апеляційну скаргу представника Сумської міської ради – Ромась І.М. Тур Л.М. просить апеляційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення, а її апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Від Сумської міської ради в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
ОСОБА_1 повідомлена про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилася. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даної сторони, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, її позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Сумської міської ради Ромась І.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Сумської міської ради № 2269-МР від 24 грудня 2008 року позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (дорізка до існуючої) у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0850 га, в тому числі 0,0350 га за рахунок садибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради, яка прилягає до існуючої ділянки та частини присадибної земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га по АДРЕСА_2 , за згодою землекористувача, за умови укладання договору про обмеження права на земельну ділянку відповідно до Тимчасового порядку надання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення садівництва, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів (а.с. 9). 
Згідно з витягом з державного земельного кадастру 04 вересня 2013 року в Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка за кадастровим номером 5910136600:18:005:0032, площею 0,0905 га, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 09 липня 2013 року ПП «Мегаполіс» (а.с. 10-12).
Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 159-1 від 15 квітня 2014 року головним спеціалістом відділу оперативного контролю за додержанням вимог земельного законодавства – державним інспектором сільського господарства в Сумській області Єрьоміним О.І. встановлено, що земельна ділянка у АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0850 га відповідно до рішення СМР від 24 грудня 2008 року № 2269-МР знаходиться на стадії оформлення речових прав на нерухоме майно, однак Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутній, що є порушенням вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України (а.с. 45-46).
Відповідно до припису Державної інспекції сільського господарства в Сумській області від 16 квітня 2014 року, реєстраційний № 139-1 гр. ОСОБА_1 зобов`язано в 30-ти денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом оформлення речових прав на користування земельної ділянкою у АДРЕСА_1 (а.с. 47).
Відповідно до постанови Зарічного районного суду м. Суми від 17 серпня 2015 року у справі № 591/5223/15-а позовні вимоги ОСОБА_1 до СМР про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено. Рішення СМР від 03 червня 2015 року № 4446-МР визнано протиправним та скасовано. Зобов`язано СМР на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, загальною площею 0,0905 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти рішення у відповідності до вимог ч. 9 ст. 20 Земельного кодексу України (а.с. 15).
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 21 січня 2016 року у справі № 591/8086/15-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумської міської ради задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської міської ради від 16 жовтня 2015 року № 4946-МР про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0905 га. Зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, загальною площею 0,0905 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України та ч. 9 ст. 118 Земельного Кодексу України (а.с. 16-17).
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року у справі № 591/5302/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської міської ради від 27 квітня 2016 року № 708-МР про відмову в затвердженні проекту щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки, площею 0,0905 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради. Зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні розглянути проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, загальною площею 0,0905 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради та прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України та ч. 9 ст. 118 ЗК України. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено (а.с. 18-20).
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2019 року у справі № 592/10064/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумської міської ради, КП «Сумижилкомсервіс» СМР про визнання недійсним рішень задоволено. Визнано недійсними рішення Сумської міської ради від 21 червня 2017 року № 2278-МР «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», яким погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0905 га, кадастровий номер 5910136600:18:005:0032, категорія та функціональне призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови Сумської міської ради для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Суми, на дві земельні ділянки площами: 0,0394 га і 0,0511 га; визнано недійсним рішення Сумської міської ради від 28 лютого 2018 року № 3137-МР «Про надання Комунальному підприємству «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради в постійне користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 », яким надано в постійне користування КП «Сумижилкомсервіс» СМР земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0394 га кадастровий номер 5910136600:18:005:0036, категорія та функціональне призначення: за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради під розміщеним дитячим майданчиком (а.с. 21-25).
Зазначене рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2019 року, залишене без змін постановою Сумського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року (а.с. 26-28) та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року (а.с. 29-35).
Постановою Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 818/761/18 скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 у справі № 818/761/18 та закрито провадження у справі (а.с. 36-40).
Згідно цієї постанови рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року і ухвалено нове, яким позов задоволено частково; скасовано рішення Сумської міської ради № 1833 –МР від 22 лютого 2017 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо поділу земельних ділянок»; скасовано держану реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0394 га кадастровий номер 5910136600:18:005:0036 та земельної ділянки, площею 0,0511 га кадастровий номер 5910136600:18:005:0040, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано МУ Держгеокадастру вилучити з Державного земельного кадастру записи щодо державної реєстрації вказаних земельних ділянок.
Закриваючи провадження у справі за вказаним позовом суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанції помилково вирішили, що в контексті фактичних обставин справи та передумов спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки з огляду на його суб`єктний склад, характер та суть сформованих спірних правовідносин такий спір мав би розв`язуватися в порядку цивільного судочинства.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 480/7831/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської міської ради від 24 лютого 2021 року за № 451-МР «Про скасування рішення Сумської міської ради від 24 грудня 2008 року за № 2269-МР «Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 » (а.с. 41-44).
За невиконання Сумською міською радою рішення суду у справі № 591/8086/15-а Державною виконавчою службою на відповідача накладено штраф, що підтверджується постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 08 липня 2016 року (а.с. 48) та від 13 липня 2016 року (а.с. 49).
Відповідно до листа Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 05 лютого 2021 року № 134/08.01-22 за період існування з 04 травня 2016 року Управління не готувало проекти та не організовувало виконання рішень виконавчого комітету Сумської міської ради щодо демонтажу паркану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 50).
Згідно висновку експерта № 1-27/02 за результатами психологічної експертизи від 27 лютого 2024 року ситуація тривалого ненадання у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та перешкоджання виконанню судових рішень є для ОСОБА_1 тривало психотравмувальною: обумовлює несприятливі зміни психоемоційної сфери особистості, досі призводить до погіршення якості її життя, чим заподіює ОСОБА_1 психологічні (моральні) страждання. Орієнтований еквівалент компенсації моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 внаслідок дослідженої за матеріалами багаторічної ситуації, становить 72 мінімальні заробітні плати (а.с. 91-96).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що протиправні рішення Сумської міської ради, яка є органом місцевого самоврядування, при здійсненні нею своїх повноважень встановлено зазначеними рішеннями судів, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй неправомірними рішеннями відповідача.
Вирішуючи питання щодо розміру компенсації моральної шкоди, місцевий суд врахував конкретні обставини справи, характер та об`єм заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь їх доведеності і вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн 00 коп. і даний розмір моральної шкоди, на думку суду, буде відповідати вимогам розумності та справедливості.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).
У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.
Визначення судом першої інстанції розміру моральної шкоди у 10 000 грн відповідає принципам розумності та справедливості.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань буде грошова сума в розмірі 4 000 000 грн, не заслуговують на увагу з таких підстав.
Наявність моральної шкоди позивач мотивує тим, що протиправні дії відповідача тривають роками і спрямовані на порушення прав позивача оформити належним чином та користуватися земельною ділянкою, яка самим відповідачем була виділена ще в 2008 році, тобто 17 років тому. Такий тривалий конфлікт безспірно впливає на здоров`я, моральний та психічний стан позивача. Позивач змушена наполягати на примусовому виконанні судових рішень, оскільки відповідач їх добровільно не виконує та вдається до зловживання своїми повноваженнями для невиконання судових рішень. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач не може належним чином забезпечити схоронність свого домоволодіння та будинку, в якому вона проживає, не може встановити надійний паркан на межах ділянки, не може запобігти вторгненню сторонніх осіб у домоволодіння, не може здійснити благоустрій ділянки тощо. Всі вказані обставини порушують нормальний розпорядок життя позивача, перешкоджають навіть задоволенню її найнеобхідніших побутових потреб.
Судом враховано, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем ОСОБА_1 доведено факт заподіяння їй протиправною бездіяльністю Сумською міською радою моральної шкоди у виді моральних страждань, які полягають у відсутності належного та своєчасного виконання рішень суду відповідачем, необхідності неодноразово звертатись до суду із заявами, внаслідок чого змінювався уклад життя позивача, яка була змушена значну частину часу витрачати на захист своїх інтересів як перед відповідачем так і перед судом.
З урахуванням обставин справи, глибини заподіяної моральної шкоди, характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала позивач внаслідок невиконання органом місцевого самоврядування рішень суду, вимог розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, тривалості моральних страждань позивача у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для доведення своїх вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума у розмірі 10 000 грн є достатньою для відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог позову.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не доведено тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта, оскільки як вбачається з оскаржуваного рішення судом першої інстанції було надано оцінку всім доказам по справі, зокрема і висновку експерта про який зазначено в описовій та мотивувальній частинах рішення. Позивачем не надано доказів про заподіяння їй моральної шкоди в більшому розмірі, ніж визначено місцевим судом.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги Сумської міської ради про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки у даній справі позивач пов`язує моральну шкоду не лише з неможливістю реалізувати своє конституційне право на приватизацію земельної ділянки, а й з тривалим невиконанням рішень суду, якими зобов`язано відповідача вчинити певні дії. При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивачу доводиться прикладати зусилля для захисту своїх прав звертатися до суду з метою оскарження вчиненої відповідачем бездіяльності та встановлення контролю за виконанням судових рішень. У даному випадку позивачем доведено факт заподіяння їй моральної шкоди невиконанням рішень суду.
Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги представника Сумської міської ради – Ромась Інни Михайлівни, Тур Лариси Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

О. М. Черних