ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/54/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі: 
судді Лозинської І. В., 
секретар судового засідання Шовтюк І. В.

за участю представників сторін:
- від позивача: Куліш Ю. Л., довіреність від 17.12.2025 № 871 (в режимі відеоконференції)
- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в 
особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського 
підприємства "Ліси України" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромавуд - Україна" 
про стягнення 136521,66 грн

У засіданні суду оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача про стягнення 136521,66 грн, з яких 94063,21 грн боргу, 3037,93 грн 3% річних, 8703,20 грн інфляційних втрат, 30717,32 грн пені, а також судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовано не виконанням відповідачем договірних зобов`язань за договором купівлі - продажу необробленої деревини №UUB-14842-7 від 09.07.2024.
Ухвалою від 12.01.2026 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду (а. с. 142).
Ухвалою від 05.03.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.03.2026 о 10:00 (а. с. 169).
Ухвалою від 26.03.2026 господарський суд відклав розгляд справи по суті для дослідження доказів, які є в матеріалах справи, підготовки сторін до судових дебатів, на 22.04.2026 о 14:30, витребував у сторін, за наявності, належним чином засвідчену копію акту звірки взаєморозрахунків заявленої до стягнення суми основного боргу (а. с. 173).
Ухвалою від 22.04.2026 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 24.04.2026 о 10:00 для дослідження доказів, які є в матеріалах справи (а. с. 175).
22.04.2026 до суду надійшло клопотання відповідача про проведення засідання суду за наявними у матеріалах справи документами з копією акту звіряння взаємних розрахунків по спірному договору із зазначенням суми боргу в розмірі 94063, 21 грн (а. с. 176, 177).

Представник позивача в засіданні суду в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному об`ємі.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, у заяві від 22.04.2026 факт наявності заборгованості у сумі 94063,21 грн визнав. 
За ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи викладені обставини суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки його представника в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши в попередніх судових засіданнях представника позивача в режимі відеоконференції, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
09.07.2024 між Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" в особі філії "Коростенське лісомисливське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", правонаступником якого є філія "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", (продавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ромавуд - Україна" (покупець, відповідач) укладено договір купівлі - продажу необробленої деревини №UUВ-14842-7 (далі - договір), за п. 1.1 якого за результатами аукціону, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти наступний товар, яким є необроблена деревина, що реалізована під час аукціону та відповідає умовам цього договору, і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в розділі 4 договору (а. с. 17 - 23).
Право власності на товар переходить до покупця з моменту виконання умов поставки відповідно до цього договору (п. 1.3 договору).
Згідно з п. 3.1, 3.2 договору термін поставки товару: від 09.07.2024 до 30.09.2024 включно. Поставка товару за даним договором здійснюється окремими частинами (партіями товару) на умовах FCA (нижній/проміжний склад продавця) / EXW (верхній склад продавця) згідно з графіком поставки, сформованим в електронній торговій системі (ETC) біржі, за формою, наведеною у додатку №1, який є невід`ємною частиною даного договору.
Як зазначено у п. 4.1 договору, загальна вартість товару складає 287092,00 грн з ПДВ.
Згідно з п. 4.2 договору, сума гарантійного внеску (за вирахуванням суми біржового збору біржі), перерахована покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні (аукціонах), перераховується біржею продавцю в рахунок часткової оплати за придбаний на аукціоні (аукціонах) товар в строки та в порядку, що встановлені регламентом.
Відповідно до п. 4.4 договору, покупець здійснює оплату (передоплата 100% вартості) кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в сумі, що зазначається в рахунку (рахунках) протягом 5 робочих днів після отримання рахунку (рахунків) з урахуванням умов, визначених п. 4.2 договору, якщо інше не обумовлено сторонами згідно з п. 4.6 договору.

За умовами п. 4.6 договору сторони можуть домовитись про оплату партії товару після поставки, але в строк не більше 10 (десяти) робочих днів з моменту поставки відповідної партії товару, про що сторонами укладається додаткова угода до цього договору.
Продавець зобов`язаний протягом 5 робочих днів передати покупцеві партію товару після отримання на свій рахунок 100% передоплати за партію товару або здійснити відвантаження партії товару відповідно до графіку поставки, з урахуванням п. 4.6 договору. Під час передачі кожної партії товару продавець надає покупцеві такі документи: товарно -транспортна (залізнична) накладна, рахунок-фактура на оплату товару (п. 5.2. договору).
Датою передачі партії товару продавцем та прийому її покупцем, тобто датою поставки, вважається дата виконання продавцем своїх зобов`язань по поставці згідно погоджених сторонами умов поставки (п. 5.3 договору).
Згідно із п. 7.4 договору, за несвоєчасну або неповну оплату партії товару, в тому числі у випадку здійснення оплати партії товару покупцем на умовах відтермінування платежу, покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами шляхом застосування електронних підписів в електронній торговій системі біржі. Договір діє до 30.09.2024 включно. Закінчення строку даного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору (п. 9.1-9.3 договору).
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 286264,62 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними за період з 16.07.2024 по 30.09.2024 (а. с. 24 - 34).
Також у матеріалах справи є копії платіжних інструкцій, що підтверджують часткову оплату відповідачем поставленого товару на загальну суму 192 201,41 грн (а. с. 66 - 68).
Розмір неоплаченої лісопродукції складає 94063,21 грн.
28.04.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості (а. с. 69 - 71), яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Оскільки ТОВ "Ромавуд-України" не здійснила розрахунки за отриманий товар на суму 94063,21 грн, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.
Крім суми основного боргу, позивач заявив до стягнення з відповідача 3037,93 грн 3% річних, 8703,20 грн інфляційних втрат та 30717,32 грн пені.

2. Норми права, які застосував Господарський суд Житомирської області.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору купівлі - продажу необробленої деревини №UUB-14842-7 від 09.07.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.
У ч. 1 ст. 692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення основного боргу у сумі 94063,21 грн.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору купівлі - продажу необробленої деревини №UUB-14842-7 від 09.07.2024 на підставі наявних у справі копій товарно-транспортних накладних позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 286264,62 грн (а. с. 24 - 34).
Згідно із ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Відповідно до п. 4.4 договору, покупець здійснює оплату (передоплата 100% вартості) кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в сумі, що зазначається в рахунку (рахунках) протягом 5 робочих днів після отримання рахунку (рахунків) з урахуванням умов, визначених п. 4.2 договору, якщо інше не обумовлено сторонами згідно з п. 4.6 договору.
За умовами п. 4.6 договору сторони можуть домовитись про оплату партії товару після поставки, але в строк не більше 10 (десяти) робочих днів з моменту поставки відповідної партії товару, про що сторонами укладається додаткова угода до цього договору.
Продавець зобов`язаний протягом 5 робочих днів передати покупцеві партію товару після отримання на свій рахунок 100% передоплати за партію товару або здійснити відвантаження партії товару відповідно до графіку поставки, з урахуванням п. 4.6 договору. Під час передачі кожної партії товару продавець надає покупцеві наступні документи: товарно-транспортна (залізнична) накладна, рахунок-фактура на оплату товару (п. 5.2. договору).
Судом встановлено, що позивач виконав обов`язок щодо поставки товару за договорами в повному обсязі за відсутності здійсненої відповідачем 100% передоплати.
Натомість відповідач за отриманий товар розрахувався частково, в результаті чого за ним утворилась заборгованість на суму 94063,21 грн.
Доказів протилежного суду не представлено, жодних обґрунтованих заперечень щодо наведених обставин справи відповідачем не надано.
З огляду на вказане, позовна вимога про стягнення 94063,21 грн є доведена та підлягає задоволенню в повному обсязі.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення 8703,20 грн інфляційних втрат та 3037,93 грн 3% річних.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Виходячи із положень цієї норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу, не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.
Ці нарахування не є штрафними санкціями, тому до них не застосовуються відповідні положення ГК України та ЦК України.
За своїми ознаками, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наведених в тексті позовної заяви (а. с. 5 - 6) за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", суд встановив його правильність, тому позов підлягає задоволенню в цій частині у повному обсязі.

5. Щодо вимоги позивача про стягнення 30717,32 грн пені.
Позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача 30717,32 грн пені, яка нарахована за період з 11.12.2024 по 07.01.2026.
Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно із п. 7.4 договору, за несвоєчасну або неповну оплату партії товару, в тому числі у випадку здійснення оплати партії товару покупцем на умовах відтермінування платежу, покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.
Ухвалюючи це рішення суд враховує, що у визначений позивачем період нарахування пені діяла норма ч. 6 ст.232 ГК України, відповідно до якої: нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.03.2021 р. у справі №924/441/20: "Приписами частини шостої статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. 

Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього строку, але такий строк, з урахуванням положень ст.ст. 251, 252 ЦК України має бути визначений. При цьому, перебіг вказаного строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін."
З огляду на встановлені судом обставини, станом на 11.12.2024 відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором на суму 94063,21 грн основного боргу.
Разом з тим, Господарський кодекс України втратив чинність з 28.08.2025 у зв`язку з введенням в дію Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" №4196-IX від 09.01.2025.
Таким чином, суд констатує, що в період нарахування пені з 12.09.2024 по 27.08.2025 діяла норма ч. 6 ст. 232 ГК України, а з 28.08.2025 по 07.01.2026 відповідна норма ГК України втратила чинність. Водночас загальний період нарахування пені з 12.09.2024 по 07.01.2026 перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Визначаючись відносно застосування норми ч.6 ст.232 ГК України до спірних правовідносин сторін, суд виходить з того, що відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (такі висновки щодо застосування норм права викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №920/51/23).
З огляду на те, що дія нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, що є однією з гарантій правової стабільності, враховуючи, що договір та відповідні цивільні права і обов`язки сторін (зокрема зобов`язання відповідача оплатити товар) виникли до втрати чинності Господарським кодексом України, до спірних правовідносин сторін із нарахування пені за порушення грошового зобов`язання слід застосовувати положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України (схожі висновки відносно дії нормативно-правових актів у часі викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №920/51/23).
Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 виснувала про те, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч.6 ст.232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців. Якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч.6 ст.232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором.

Проаналізувавши зміст спірного договору суд встановив, що його положеннями не визначено більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій. Отже нарахування пені за порушення відповідачем своїх зобов`язань з оплати товару слід проводити з 11.12.2024 по 11.06.2025.
Таким чином, здійснивши перевірку правильності нарахування розміру пені, суд дійшов висновку про правомірність позову щодо стягнення 13940,57 грн пені, а тому в задоволенні позову щодо стягнення 16776,75 грн пені слід відмовити.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).
Враховуючи викладене, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромавуд - Україна" (10005, Житомирська область, м. Житомир, вул. Чуднівська, буд. 106, кв. 154; код ЄДРПОУ 43309179) на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А, код ЄДРПОУ 44768034) в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 30; код ЄДРПОУ 45530596):
- 94063,21 грн боргу;
- 13940,57 грн пені;
- 8703,20 грн інфляційних втрат;
- 3037,93 грн 3% річних;
- 2662,40 грн судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення 16776,75 грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.04.26 

Суддя Лозинська І.В. 

Друк: 
1 - до справи
2, 3 - сторонам Електронний суд