Провадження № 2/679/755/2026
Справа № 679/559/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді   Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з  Хвещук К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Нетішинської міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, Фонд комунального майна міста Нетішина, про надання дозволу на приватизацію частини квартири малолітніми без згоди батька,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Нікіфоров Микола Леонідович, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про надання дозволу на приватизацію частини квартири малолітніми без згоди батька, вказавши у позові третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Нетішинської міської ради, Службу у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради та Фонд комунального майна міста Нетішина.
В обґрунтування позову зазначається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира була надана батьку позивача на підставі ордеру № 11298 від 17.11.1999.
Від імені неповнолітніх заяву на приватизацію підписують їх батьки, тобто батьки надають відповідну згоду на приватизацію дитиною житла, однак відповідачі, які є батьками вказаних дітей, такої згоди не надали, що унеможливлює реалізацію останніми своїх житлових прав на приватизацію зазначеної квартири.
Відповідач ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_5 , перебуває у Польщі і не збирається приїхати і підписати відповідну заяву або зробити нотаріально посвідчену заяву про надання згоди дитині на приватизацію житла. Він сплачує аліменти на сина, проте не бере участі у вихованні дитини, не бажає їхати в Україну та не погодився оформити відповідну нотаріальну заяву.
Відповідач ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_6 , дитиною не цікавиться, участі у вихованні та утриманні сина не бере, на контакт не виходить, тому домовитися з ним, щоб він підписав заяву у ЦНАПі або надав нотаріальну засвідчену заяву на згоду приватизації дитиною житла, позивачу не вдалося.
Відповідач ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_7 , участі у вихованні дитини не бере, матеріально доньку не забезпечує та не виходить на зв`язок, тому позивач не має можливості домовитися з ним, щоб він підписав заяву від імені дитини на приватизацію житла або надав згоду шляхом оформлення нотаріальної заяви.
З огляду на викладені обставини позивач просила суд надати дозвіл на приватизацію частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 малолітнім: 1) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – без згоди батька ОСОБА_2 ; 2) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , – без згоди батька ОСОБА_3 ; 3) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , – без згоди батька ОСОБА_4 
29.04.2026 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 45).
28.05.2026 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 103).
У судове засідання позивач та її представник – адвокат Нікіфоров М.Л. не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також вказав, що підтримує позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не надав. При цьому з огляду на положення ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якого направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Відповідач ОСОБА_4 та його представник – адвокат Волков С.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності та про визнання позову.
Представник третьої особи – Виконавчого комітету Нетішинської міської ради Власюк І.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Виконавчого комітету Нетішинської міської ради, в якій також просила суд під час ухвалення рішення виходити з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дітей.
Представник третьої особи – Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Карназей А.І. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, в якій також вказала, що підтримує позовні вимоги. 
Представник третьої особи – Фонду комунального майна міста Нетішина Гіжицький А.І. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Фонду комунального майна міста Нетішина, в якій також вказав, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. 
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, що містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що 17.11.1999 батькові позивача ОСОБА_8  було видано ордер на жиле приміщення № 11298, відповідно до якого він отримав право на зайняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю сім`єю – дружиною ОСОБА_9 , а також доньками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка з 20.06.2012 і дотепер зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 7, 8, 9-10, 17).
09.11.2013 позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , після реєстрації якого взяла собі прізвище чоловіка « ОСОБА_12 », а 24.08.2022 уклала шлюб із ОСОБА_3 (а.с. 9-10, 11).
Позивач має трьох малолітніх дітей: 1) сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_2 ; 2) сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є ОСОБА_3 ; 3) доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_4 (а.с. 12, 13, 14).
Як вбачається з довідки АТ «Ощадбанк» від 25.02.2026, ОСОБА_1 перебуває у списках на приватизацію за адресою проживання: АДРЕСА_2 як ОСОБА_13 (а.с. 18).
Як вбачається з довідок АТ «Ощадбанк» від 14.04.2026, син позивача ОСОБА_5 перебуває у списках на приватизацію за адресою проживання: АДРЕСА_1 , у той час як інші діти позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на перебувають у списках на приватизацію за місцем проживання за вищевказаною адресою (а.с. 19, 20, 21, 22, 23, 24).
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26.04.2001 забезпечення найкращих інтересів дитини – це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
У ст. 47 Конституції України наголошується, що кожен має право на житло.
Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом (ст. 345 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII від 19.06.1992 приватизація державного житлового фонду (далі – приватизація) – це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі – квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч.ч. 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону (ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Згідно з п.п. 4, 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. 
Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 3 ст. 29 ЦК України).
Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_4 – адвокат Волков С.В. надали суду заяви, з яких вбачається, що ці відповідачі безумовно визнали позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачами позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
За таких обставин, оскільки відсутність згоди батьків малолітніх дітей позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 унеможливлює реалізацію їх права на житло шляхом приватизації, позаяк це сприятиме забезпеченню найкращих інтересів дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та надати дозвіл на приватизацію малолітніми частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 без згоди їх батьків.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки судовий збір за подання відповідної заяви з позивача не справлявся на підставі п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011, судові витрати в цій частині на відповідача не покладаються (що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Нетішинської міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, Фонд комунального майна міста Нетішина, про надання дозволу на приватизацію частини квартири малолітніми без згоди батька – задовольнити повністю.
Надати дозвіл на приватизацію малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 без згоди його батька  ОСОБА_2 .
Надати дозвіл на приватизацію малолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 без згоди його батька  ОСОБА_3 .
Надати дозвіл на приватизацію малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 без згоди її батька  ОСОБА_4 .
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Представник позивача: адвокат Нікіфоров Микола Леонідович (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця роботи: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Ринкова, буд. 5, офіс 307).
Відповідач-1: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Відповідач-2: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ). 
Відповідач-3: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_5 ).
Представник відповідача-3: адвокат Волков Сергій Вікторович (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса для листування: 30100, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, а/с 206).
Третя особа-1: Виконавчий комітет Нетішинської міської ради (ідентифікаційний код 05399231; місцезнаходження: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Шевченка, буд. 1). 
Представник третьої особи-1: Власюк Ірина Валентинівна (адреса місця роботи: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Шевченка, буд. 1).
Третя особа-2: Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради (ідентифікаційний код 26381614; місцезнаходження: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Шевченка, буд. 1)
Представник третьої особи-2: Карназей Антоніна Іванівна (адреса місця роботи: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Шевченка, буд. 1).
Третя особа-3: Фонд комунального майна міста Нетішина (ідентифікаційний код 33586398; місцезнаходження: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Шевченка, буд. 1).
Представник третьої особи-3: Гіжицький Артем Ігорович (РНОКПП НОМЕР_7 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_6 ).

Суддя         І.Г. Безкровний