Єдиний унікальний номер 719/266/26
Номер провадження 2/719/168/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року  м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області у складі:
головуючої судді Вербіцької М. В.,
з участю секретарки судового засідання Чорної В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі судових засідань Новодністровського міського суду Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІПАЛ», в інтересах якого діє представник Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:

28.04.2026 позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІПАЛ», в інтересах якого діє представник Усенко М. І., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.10.2023 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 уклали електронний договір (акцептування оферти) про надання фінансового кредиту № 03380-10/2023, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредит у розмірі 8 000,00 грн на строк 360 днів.
29.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем був укладений договір факторингу № 29032024, умовами якого визначено, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату отримує належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. У п. 1.1. вказано, що на умовах встановлених договором факторингу та у відповідності до глави 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Згідно з п. 1.2. вказаного договору внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заміняє ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.
Згідно п. 6.2.1. за цим договором клієнт передає, а фактор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Факт здійснення між сторонами приймання передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі (додаток № 3), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін відповідно до п. 8.2.1. договору.
Відповідно до розрахунків заборгованості за договором № 03380-10/2023 від 03.10.2023 про надання фінансового кредиту станом на 26.09.2024, наданими позивачем - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та первісним кредитором - ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», заборгованість за тілом кредиту складає 8 000,00 грн та заборгованість за відсотками 72 000,00 грн. Загалом сума заборгованості складає 80 000,00 грн, а також судові витрати у розмірі 2 662,40 грн сплаченого судового збору та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Разом з позовною заявою позивач надав клопотання про витребування доказів, у якому просив суд витребувати у Монобанку, емітента АТ «Універсал Банк» (адреса: 04082, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок, 54/19) інформацію:
- чи була успішною транзакція, здійснена 03.10.2023 у сумі 8000,00 грн на банківську
картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП:
НОМЕР_2 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 );
- чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 .
Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін, а також зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати суду належним чином завірені якісні копії інформації належності вище зазначених документів.
Позивач та його представник у судові засідання не з`являлися, проте у позовній заяві та клопотанні про підтримання позовних вимог від 23.06.2026 клопотали розгляд справи здійснювати за їх відсутності та просили задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у повному обсязі. Крім того позивач повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про місце, час і дату судових засідань, зокрема, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»).
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі.
У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.
Суд установив, що 03.10.2023 ОСОБА_1 за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт уклав з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договір № 03380-10/2023 про надання фінансового кредиту, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 8 000,00 грн строком на 360 днів, згідно з п. 1.1. договору товариство надає клієнтові фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (кожні 25 днів), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.09.2024 (останнього дня строку кредитування), детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору (а. с. 13-14).
Отже, тіло кредиту - 8 000,00 грн, строк надання кредиту - 360 днів, денна процентна ставка, що застосовується у межах строку кредитування, вказаного у п. 1.2. договору - 2,50 % у день.
Відповідно до п. 2.16. та п. 2.17. договору, у випадку готовності клієнта прийняти пропозицію (оферту), клієнт натискає кнопку «підписати», після чого клієнт отримує вхідний дзвінок на номер телефону та вводить отриманий одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який клієнт вводить у відповідне поле. Введенням коду на сайті товариства клієнт підтверджує прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) товариства на укладення кредитного договору (електронний підпис накладається на оригінал договору). Будь-які інші документи (паспорт споживчого кредиту, заяви, звернення, повідомлення, копії документів, інше), пов`язані з укладенням та виконанням кредитного договору, клієнт може підписати одним із способів: накладанням електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором або, у випадку надсилання документів у паперовому вигляді, - власноручним підписом.
Згідно з п. 2.18. договору про надання фінансового кредиту, укладання договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту позичальником оферти кредитодавця, що є укладенням договору відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», кредитодавець накладає на оригінал договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а примірник договору клієнта завантажується (надсилається) в особистий кабінет клієнта.
Також позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1. договору перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів:
- отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних;
- отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.
У сукупності такі обставини, як подання заявки на отримання кредитних коштів, проходження попередньої ідентифікації та верифікації відповідно до вимог НБУ, що підтверджує намір саме цієї особи укласти договір, підписання договору шляхом використання одноразового ідентифікатора, а також вчинення всіх зазначених дій у межах однієї сесії та з однієї IP-адреси, свідчать про укладення договору саме відповідачем.
Згідно з п. 7.6. договору № 03380-10/2023, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства та п. 7.7. клієнт підтверджує, що до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену у ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію, яка вимагається відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування».
Факт укладення кредитного договору та погодження усіх його умов сторонами підтверджуються копією договору про надання фінансового кредиту № 03380-10/2023 від 03.10.2023, додатком № 1 до нього, які підписані відповідачем належним чином електронним підписом одноразовим ідентифікатором W837 03.10.2023 15:19:25, одноразовий ідентифікатор був надісланий на номер телефону НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , який шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора акцептував кредитний договір. 
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальник, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Отже, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідними доказами про переказ грошових коштів на картку позичальниці.
Суд уважає встановленою та доведеною належними доказами обставину укладення кредитного договору між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 з дотриманням вимог законодавства щодо укладення договорів в електронній формі та погодження його умов сторонами.
Крім того, позивач надав суду довідку iPay.ua сервіс онлайн платежів вих. №3466_250630112333 від 30-06-2025 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», у якій зазначається, що ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене у державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію НБУ №21/788-рк від 01.05.2023. Між товариствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 2022-01-12. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 03-10-2023 15:20:02 на суму 8 000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції у системі iPay.ua - 292081663, призначення платежу: Зарахування 8 000 грн на картку НОМЕР_1 (а. с. 20).
Згідно з п. 1.6. договору № 03380-10/2023 від 03.10.2023 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11-хххх-8122 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Також 11.05.2026 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надало інформацію про те, що банком було ініційовано детальну перевірку в ході якої було підтверджено, що 03.10.2023 на платіжну картку № НОМЕР_4 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) було зараховано платіж у сумі 8 000,00 грн (а. с. 59).
Отже, суд має можливість ідентифікувати операцію по перерахунку грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн як таку, що відбулася на користь відповідача і саме ОСОБА_1 отримав наведені кошти, що доводиться достатніми доказами.
Відповідно до розрахунків заборгованості ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» відповідач не здійснював жодних платежів на виконання умов договору та не сплачував повністю або частково заборгованість, яка у нього виникла у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору.
Тому суд доходить переконання про те, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 000,00 грн є підставними.
Проаналізувавши розрахунок заборгованості відповідача суд дійшов такого висновку.
03.10.2023 відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн.
З 03.10.2023 по 29.03.2024 (179 днів) відповідачу нараховуватися відсотки первісним кредитором протягом строку кредитування, вказаного у п. 1.2. договору (всього - 360 днів) за процентною ставкою 2,50 % у розмірі 200,00 грн (8 000,00 ? 2,50 % = 200,00 грн) відповідно до умов кредитного договору.
3 30.03.2024 по 26.09.2024 (181 день) відповідачу продовжили нараховуватися відсотки позивачем протягом строку кредитування, вказаного у п. 1.2. договору (360 днів) за процентною ставкою 2,50 % у розмірі 200,00 грн (8 000,00 ? 2,50 % = 200,00 грн) відповідно до умов кредитного договору.
Щодо процентів, нарахованих позивачем, то суд уважає за необхідне зазначити таке.
Здійснивши перевірку розрахунку заборгованості суд встановив, що такий не суперечить умовам кредитного договору.
Однак 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки для кредитних договорів з 24 грудня 2023 року не повинен перевищувати 1 %, а щодо договорів, які укладені до набрання Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5 % (до 20.08.2024 включно); починаючи з 241 дня 1 % (з 21.08.2024).
Оскільки договір про надання фінансового кредиту № 03380-10/2023 від 03.10.2023 укладений між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 до набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», то відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, а тому суд вбачає за необхідне провести перерахунок заборгованості за процентами та при нарахування процентів за користування ОСОБА_1 кредитом слід ураховувати обмеження максимального розміру денної процентної ставки 2,5 % - за період з 24.12.2023 до 22.04.2024, з 23.04.2024 по 20.08.2024 - 1,5 %, а з 21.08.2024 по 26.09.2024 (останній день строку кредитування) - 1 % відповідно до вимог п. 17. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
З 03.10.2023 по 22.04.2024 (203 дні) первісний кредитор та позивач нараховували ОСОБА_1 відсотки за процентною ставкою у розмірі 2,5 % (8 000,00 ? 2,5 % = 200,00 грн), що відповідає вимогам п. 17. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
203 дні ? 200,00 = 40 600,00 грн - заборгованість за відсотками.
А з 23.04.2024 по 26.09.2024 (157 днів) відповідачу повинні були нараховуватися відсотки з урахування змін до такого нарахування, пов`язаних зі змінами у законодавстві, а саме не більше 1,5 % (8 000,00 ? 1,5 % = 120,00 грн у день).
Отже, 157 днів ? 120,00 = 18 840,00 грн - заборгованість за відсотками.
Позивач за наведені вище періоди застосовував відсоткову ставку - 2,5 %.
Виходячи із наведеного суд резюмує, що сукупна сума стягнення за відсотками повинна складати 59 440,00 грн (40 600,00 + 18 840,00 = 59 440,00 грн).
Загалом, сума заборгованості за нарахованими процентами протягом строку кредитування, взятого до розрахунку позивачем - 360 днів з урахуванням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» становить 59 440,00 грн.
Дослідивши розрахунок заборгованості суд дійшов висновку, що відповідач з 03.10.2023 і до кінця закінчення договору 26.09.2024 року жодних платежів не проводив.
Щодо належності права вимоги позивачу суд зважає на таке.
29.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 29032024, у п. 1.1. якого визначено, що на умовах встановлених договором факторингу та у відповідності до глави 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредит ними договорами (портфель заборгованості).
Згідно з п. 1.2. вказаного договору внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заміняє ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.
Фактором у цьому договорі виступив позивач.
У п. 6.1. договору факторингу вказано, що у відповідності до умов цього договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, складає 184 833 621,84 грн станом на дату підписання сторонами цього договору.
Відповідно до п. 6.2.1. за цим договором клієнт передає, а фактор приймає права вимоги у розмірі портфеля заборгованості.
П. 6.2.2. для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, клієнт надає фактору документацію у порядку, передбаченому цим договором. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п. 6.2.3. договору факторингу).
Згідно з п. 6.3. з моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до умов п. 1.4. цього договору, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (у тому числі прав грошових вимог) клієнта за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника.
Відповідно до пунктів 8.1.1.-8.1.3. договору факторингу у день підписання цього договору клієнт готує та передає фактору у письмовій формі, заповнений реєстр боржників, складений за формою, встановленою у додатку № 1 до цього договору; протягом трьох робочих днів з моменту підписання цього договору та письмового реєстру боржників, клієнт готує та передає фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флеш-карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) реєстр боржників за формою, встановленою у додатку 1-1 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників. Електронний реєстр боржників засвідчується КЕП керівника клієнта; протягом трьох робочих днів з моменту отримання фактором електронної форми реєстру боржників фактор формує та надає клієнту для підписання акт приймання-передачі реєстру боржників (додаток № 2). Протягом трьох робочих днів, з моменту отримання клієнтом акту приймання-передачі реєстру боржників, уповноважений представник клієнта підписує вказаний акт, скріплює печаткою та передає підписаний примірник акту фактору.
Факт здійснення між сторонами приймання передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі (додаток № 3), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін (п. 8.2.1. договору факторингу).
Згідно з вимогами п. 8. договору факторингу № 29032024 від 29.03.2024 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло реєстр боржників клієнта від 29 березня 2024 року, складений у письмовій формі згідно з додатком № 1 до договору та електронній формі згідно з додатком № 1-1 до договору, кількість відступлених прав грошової вимоги: 7 414, загальна сума заборгованості: 184 833 621,84 грн, що підтверджується даними акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 29.03.2024 до договору факторингу № 29032024 від 29.03.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників право вимоги до ОСОБА_1 також було переуступлене (а. с. 30).
Позивач надав низку доказів на підтвердження укладення договору факторингу №29032024 від 29.03.2024 і належного передання права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ». Це, зокрема, договір факторингу № 29032024 від 29.03.2024, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 29032024 від 29.03.2024 щодо відповідача та його боргу, акт приймання-передачі цього реєстру, платіжна інструкція про проведення оплати позивачем як фактором на користь ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за договором. Отже, факт передання права вимоги до ОСОБА_1 до позивача суд уважає також доведеним.
Відповідно до розділу 2 договору факторингу право вимоги - це право грошової вимоги клієнта до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених боржниками кредитних договорів.
Договір про надання фінансового кредиту № 03380-10/2023 був укладений 03.10.2023 на строк 360 днів. Отже, строк кредитування закінчився 26.09.2024.
Суд доходить переконання, що на день розгляду справи позивачу підставно належить право вимоги до відповідача, яке ґрунтується на договорі № 03380-10/2023 про надання фінансового кредиту, укладеному 03.10.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 .
Суд уважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності підтверджують обставини, на які він покликається, у частині надання кредитних коштів та невиконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем. А також суд вбачає за доведену ту обставину, що право вимоги належить позивачу відповідно до договору факторингу № 29032024 від 29 березня 2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Позивач як на підстави заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість сукупно у розмірі 80 000,00 грн у зв`язку із порушенням зобов`язань за описаним вище кредитним договором.
За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримав примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_1 03.10.2023 уклав договір № 03380-10/2023 про надання фінансового кредиту з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», права вимоги за яким у подальшому стали предметом договору факторингу № 29032024 від 29.03.2024, укладеного між кредитодавцем і позивачем - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». За умовами кредитного договору відповідачу надавалися кредитні кошти, які він зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними у порядку, визначеному договором.
Відповідач умови кредитного договору щодо поетапної сплати процентів за користування кредитом не виконував, а після закінчення строку кредитування грошові кошти не повернув та не сплатив відсотки за користування ними.
29.03.2024 право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , було відступлене за договором факторингу № 29032024 від 29.03.2024 позивачеві.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні первісному кредиторові - ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ні позивачу - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не повернуті, позицію відповідача, який жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надав, а також вимоги ч. 1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягає захисту в судовому порядку.
Суд резюмує, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за договором № 03380-10/2023 про надання фінансового кредиту від 03.10.2023, укладеним із ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».
Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи щодо стягнення з нього грошових коштів за зобов`язаннями відповідно до умов кредитного договору, заяв по суті справи, інших клопотань, доказів на підтвердження протилежних обставин не подавав, проти позову не заперечував.
Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.
Загалом суд також бере до уваги позицію відповідача, яка заяви по суті справи до суду не надавав, жодні обставини, викладені позивачем, не заперечував, свої аргументи не наводив, у судові засідання не з`являвся.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин суд дійшов висновку, що у цьому випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІПАЛ» сукупно заборгованості у розмірі 67 440,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.
Згідно із ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
За ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).
У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 № 757/29103/20-ц виснувано, що витрати за адвокатські послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.
На підтвердження укладення договору про надання правової (правничої) допомоги позивач надав копію такого договору № 0107 від 01.07.2025, сторонами якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатське об`єднання «Апологет» (в особі адвоката, керуючого партнера - Усенка Михайла Ігоровича). Крім того, позивачем надано додаток до договору - акт № 1294 наданих послуг (правової (правничої) допомоги), відповідно до якого адвокат надає професійну правничу допомогу за кредитним № 03380-10/2023 від 03.10.2023, боржником якого є ОСОБА_1 , сума наданих послуг складає: 8 000,00 грн та детальний опис наданих послуг до акту № 1294 від 10.04.2026.
Суд наголошує, що відповідач не заперечував проти стягнення судових витрат з нього на користь позивача, у т. ч. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, не оспорював їх розмір тощо.
Отже, суд уважає доведеною і обґрунтованою оплату позивачем послуг з надання професійної правничої допомоги.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у цьому випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІПАЛ» сукупно заборгованості у розмірі 67 440,00 грн, тобто позов задоволено на 84,30 %.
Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути: 8 000,00 ? 84,30% = 6 744,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає: 2 662,40 ? 84,30 % = 2 244,40 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 614, 629, 1046, 1048-1050 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІПАЛ», в інтересах якого діє представник Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІПАЛ» заборгованість за кредитним договором № 03380-10/2023 від 03.10.2023 у розмірі 67 440,00 грн (шістдесяти семи тисяч чотирьохсот сорока гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІПАЛ» судовий збір у розмірі 2 244,40 грн (двох тисяч двохсот сорока чотирьох гривень 40 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІПАЛ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 744,00 грн (шести тисяч семисот сорока чотирьох гривень 00 коп.).
У решті позовних вимог позивачу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Новодністровським міським судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Чернівецького апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІПАЛ», код ЄДРПОУ: 35234236, банківські реквізити: НОМЕР_5 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 23.06.2026. 

Головуюча суддя: Мар`яна ВЕРБІЦЬКА