Справа № 143/858/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
06.07.2026 року          м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Тітова Т. Л., розглянувши матеріали, які надійшли від командира 3-го навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інструктора з тактичної медицини 2-ї навчальної роти 3-го навчального батальйону школи індивідуальної підготовки А 1890, РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, –
встановила:

12.06.2026 солдат ОСОБА_2 , виявлений лейтенантом ОСОБА_3 , перебуваючи на території місця тимчасового розміщення військової частини НОМЕР_1 , в умовах дії особливого періоду – воєнного стану, під час виконання обов`язків військової служби, вживав алкогольні напої. В подальшому, 12.06.2026 о 16 год. 45 хв. ОСОБА_2 був оглянутий в КП «Погребищенська центральна лікарня» лікарем ОСОБА_4 . У результаті огляду встановлено, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Отже ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби, діючи умисно, протиправно, в порушення своїх статутних обов`язків, перебував 12.06.2026 на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява, у якій він просить справу про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, розглянути без його участі, вину у вчиненому правопорушенні визнає у повному обсязі, щиро розкаюється.
Крім визнання своєї вини ОСОБА_2 , його винуватість у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується, зокрема, протоколом про військове адміністративне правопорушення № 155/26 від 12.06.2026, в якому викладена суть правопорушення, що ставиться в провину ОСОБА_2 (а. с. 1); витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (із адміністративно-господарчої діяльності) від 18.03.2023 № 181 «Про надання командирам підрозділів повноважень складати протоколи про адміністративне правопорушення» (а. с. 19), витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2024 № 341 (а. с. 18); копією військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 (а. с. 2-13); протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю (наркотика) та стану сп`яніння від 12.06.2026 № 17, з якого вбачається, що у ОСОБА_2 12.06.2026 на підставі даного клінічного огляду і лабораторних досліджень встановлено алкогольне сп`яніння (а. с. 16).
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшла таких висновків.
Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 172-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.
Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.
Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Згідно з ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Так, відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 01.03.2014, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 30.05.2018 (справа №521/12726/16-ц) в Україні особливий період розпочався 18.03.2014 і триває по теперішній час. Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент ведення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях. Таким чином, часткова мобілізація, яка оголошувалася Указами президента України є складовою частиною особливого періоду. Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час, частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, і на теперішній час не завершився.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2025 № 353 солдат ОСОБА_2 призначений на посаду інструктора з тактичної медицини військової частини НОМЕР_1 (а. с. 6).
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відтак, будучи військовою службовою особою, тобто військовим, громадянин ОСОБА_2 відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи на території військової частини, був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
В ч. 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані особи ОСОБА_2 , який притягується до адміністративної відповідальності, суддя вважає за доцільне піддати останнього адміністративному стягненню у виді штрафу в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки на теперішній час в Україні діє воєнний стан, а між неправомірними діями військовослужбовця (перебування його в стані алкогольного сп`яніння) та подією, що трапилась – поява його на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, наявний причинний зв`язок.
У супровідному листі командир 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, та під час виконання службових обов`язків.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Однак, для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19.
Системний аналіз п. 5 ч. 2 ст. 4 та п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори, звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, однак, не звільняються від обов`язку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
З огляду на викладене, з ОСОБА_2 необхідно стягнути 665 грн 60 коп. судового збору.
Керуючись ч. 3 ст. 172-20, статтями 27, 40-1, 280, 283, 284 КУпАП, –

постановила:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави (отримувач ГУК у Вінницькій області/м. Погребище/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37979858, банк отримувача: казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 528999980313070106000002892, код класифікації доходів бюджету: 21081100).
Роз`яснити ОСОБА_2 , що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, з наданням до суду квитанції у вказаний строк. У разі несплати штрафу, постанова звертається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, а з порушника стягується подвійний розмір штрафу.
Стягнути з ОСОБА_2 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. судового збору на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя