ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1463/25 

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши справу,
за позовом Закарпатської обласної прокуратури, код ЄДРПОУ - 02909967, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, буд. 2 "А", в інтересах держави,
в особі позивача Чопської міської ради Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04053737, 89502, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Берег, 2,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Австротехнік Консалтінг", код ЄДРПОУ - 33301331, 89502, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Берег, 2, офіс 4,
про стягнення коштів,
Секретар судового засідання - Повідайчик Т.В.
Представники сторін, що з`явились у судове засідання:
прокурор - Ярош Р.І., посвідчення №069350 від 01.03.2023
від позивача - не з`явився
від відповідача - не з`явився

в с т а н о в и в:
Зміст позовних вимог.
Прокурор в інтересах держави в особі позивача Чопської міської ради Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04053737, звернувся до Господарського суду Закарпатської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Австротехнік Консалтінг", код ЄДРПОУ - 33301331, з позовними вимогами стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 4 436 677.40 грн за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Обґрунтування позовних вимог. 
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на таке. 
1) У ході реалізації представницьких повноважень обласною прокуратурою встановлено факт порушення інтересів держави у сфері земельних правовідносин, а саме використання земельної ділянки комунальної форми власності без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати до бюджету Чопської територіальної громади. 
2) Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка від 11.11.2025 №451488147) на підставі акту прийому-передачі від 23.01.2008, складеного між Українсько - австрійським підприємством з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "Термінал-Карпати" та ТОВ "Австротехнік Консалтінг", 08.02.2008 за останнім зареєстровано на об`єкт нерухомого майна, а саме - об`єкт незавершеного будівництва "Розширення пункту перестановки вагонів станції Есень Львівської залізниці" Готовність - літ "А" - 20 %, літ "Б" - 4%, літ "В" - 100%. 
Така нерухомість розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001, площею 12.53 га з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться на території Чопської територіальної громади (за межами с. Петрівка). 
Через це, 10.10.2014 між Ужгородською районною державною адміністрацією та відповідачем, як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки №5 з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001 строком на 10 років. Право оренди зареєстровано в реєстрі речових прав 10.11.2014 (номер запису про інше речове право 7651849). 
08.12.2022 між Ужгородською районною державною адміністрацією (первісний орендодавець), Чопською міською територіальною громадою (новий орендодавець) та ТОВ "Австротехнік консалтінг" (орендар) до вищезазначеного договору оренди землі від 10.10.2014 укладено додаткову угоду, якою змінено орендодавця на Чопську міську територіальну громаду. 
Прокурор зазначає, що строк дії договору оренди сплив 10.10.2024. Проте відомостей про його пролонгацію чи укладення нового договору, не виявлено. 
Водночас, рішенням Чопської міської ради від 05.03.2025 №45 "Про укладення договору оренди землі на новий строк" вирішено укласти (поновити) з відповідачем договір оренди вище значеної земельної ділянки, на якій розташоване його нерухоме майно за межами с. Петрівка. 
Прокурор підкреслює у своїй позовній заяві, що незважаючи на сплив строку дії договору оренди від 10.10.2014 №5, а також на прийняття Чопською міською радою рішення від 05.03.2025 №45 "Про укладення договору оренди землі на новий строк", відповідний договір оренди досі не укладений, що підтверджено зокрема листом Чопської міської ради від 17.10.2025 №0315/2306. 
Таким чином, в період з 11.10.2024 до 01.12.2025 дане підприємство використовувало земельну ділянку комунальної форми власності з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001 площею 12.5300 га без будь - яких правовстановлюючих документів та відповідно без сплати орендної плати. Вказані дії відповідача призвели до грубого порушення інтересів держави, а саме безпідставного використання земельної ділянки комунальної форми власності та несплати орендної плати до бюджету територіальної громади в сумі 4 436 677.40 грн, стягнення яких і стало предметом розгляду в даній справі. 

Правова позиція позивача у справі. 
До відкриття провадження у справі, на адресу суду надійшли письмові пояснення від Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області (вх. №02.3.1-02/324/26 від 16.01.2026 року). В таких письмових поясненнях рада зазначала, що у Закарпатської обласної прокуратури відсутні підстави для подання позову та представлення інтересів держави в особі позивача відносно відповідача про стягнення безпідставно збережених коштів за користування вказаною земельною ділянкою; звернула увагу щодо визначення терміну (періоду) використання ділянки без правовстановлюючих документів, щодо визначення ставки при розрахунку безпідставно збережених коштів. 
На адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №907/1463/25 без участі представника (вх. №02.3.1-02/5475/26 від 05.06.2026 року), в якому він просить провести судове засідання без участі представника Чопської міської ради Закарпатської області. 

Правова позиція відповідача у справі.
Ухвалою суду від 19.01.2026 суд зазначав для відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Австротехнік Консалтінг", код ЄДРПОУ - 33301331, 89502, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Берег, 2, офіс 4, що ним не виконано передбаченого законом обов`язку зареєструвати власний електронний кабінет та про необхідність вчинення дій з обов`язкової реєстрації власного електронного кабінету на виконання вимог ч. 6 ст. 6 ГПК України, що надасть Відповідачеві можливість ознайомлюватися з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), а також забезпечить йому швидкий обмін документами по справі.
Суд проінформував в такій ухвалі, що має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.
На адресу суду 16.03.2026 надійшов відзив на позовну заяву від відповідача у справі (вх. №02.3.1-02/2400/26 від 16.03.2026 року), в якому відповідач просив суд поновити пропущений строк для подання відзиву; долучити відзив у справі №907/1463/25 до матеріалів справи, в задоволенні позовних вимог прокурора - відмовити в повному обсязі.
Також на адресу суду надходили додаткові пояснення від відповідача у справі (вх. №02.3.1-02/4582/26 від 14.05.2026 року), відповідно до яких не погоджувався із сумою нарахованої заборгованості. 
Разом з тим, як встановлено судом та підтверджується даними відповіді про відсутність електронного кабінету ЄСІТС, відповідач не зареєстрував власного електронного кабінету, як на момент подачі відзиву, так і на момент ухвалення судом рішення. 
Згідно положень ч. 1 ст. 6 ГПК України, у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Відповідно до положень ч. 5 ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Згідно ч. 6 ст. 6 ГПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Частиною 7 ст. 42 ГПК України, якщо ГПК України передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.
Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.
Частиною 10 статті 165 ГПК України передбачено, що суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.
Відповідно, на виконання положень ч. 10. ст. 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем, на виконання ч. 6 ст. 6 ГПК України, не зареєстровано власного електронного кабінету. 

Процесуальні дії суду. 
Ухвалою суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Призначено підготовче засідання у справі. 
Ухвалою від 20.02.2026 відкладено підготовче засідання у справі. Розгляд справи призначено на 17 березня 2026 року. 
Ухвалою від 17.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання суду на 16.04.2026 року. 
Ухвалою від 17.03.2026 поновлено відповідачу процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву. Разом з тим, суд, на виконання положень ч. 10. ст. 165 ГПК України, вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем, на виконання ч. 6 ст. 6 ГПК України, не зареєстровано власного електронного кабінету. 
Ухвалою суду від 16.04.2026 відкладено підготовче засідання у справі на 14.05.2026 року. 
Ухвалою суду від 14.05.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 10 червня 2026 року. В судовому засіданні 10.06.2026 суд розглянув справу по суті та перейшов до стадії ухвалення судового рішення, встановивши дату та час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду - 19.06.2026 на 12:00 год. 
19.06.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 
Частиною 1 статті 240 ГПК України передбачено, що рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час проголошення повного рішення суду суд може оголосити лише його вступну та резолютивну частини та негайно вручити копії такого рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України). 

Стислий виклад обставин справи, встановлених судом.
Судом встановлено, що дійсно 10.10.2014 був укладений договір оренди земельної ділянки №5 між Ужгородською районною державною адміністрацією та відповідачем у даній справі (далі - договір оренди). 
Пунктом 1.1. такого договору встановлено, що орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку з усіма обтяженнями, обмеженнями й сервітутами для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Соловківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області згідно плану земельної ділянки, що додається. Кадастровий номер земельної ділянки - 2124885900:01:001:0001. 
Відповідно до п. 1.2. договору, на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва "Розширення пункту перестановок вагонів станції Есень Львівської залізниці". 
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5 398 512.00 грн (п. 2.3. договору). 
Договір укладається на 10 років починаючи з дати його державної реєстрації (п. 3.1. договору). 
Згідно з п. 4.1. договору, орендна плата встановлюється у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки, що становить 323 910.75 грн на рік та вноситься орендарем щомісяця в грошовій формі, у розмірі 26 992.56 грн шляхом перерахування коштів на рахунок територіальної громади. 
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (п. 4.2. договору). 
Пунктом 4.4. договору сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається у разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. 
Такий договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 14.1. договору). 
Судом встановлено, що між сторонами підписано акт приймання передачі такої вказаної земельної ділянки. 
В матеріалах справи міститься лист від 19.07.2022 №295/03-31 Ужгородської районної війстькової адміністрації Закарпатської області, в якому позивачу в даній справі запропоновано здійснити державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки, кадастровий номер 2124885900:01:001:0001. 
Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки №5 від 10.10.2014 від 08.12.2022 замінено сторону орендодавця з Ужгородської районної державної адміністрації на Чопську міську територіальну громаду відповідно. 
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки №451488147 від 11.11.2025 підтверджується, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001, яка знаходиться за адресою - за межами населеного пункту с. Петрівка, площею 12.53 га, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, являється Чопська міська рада Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04053737. 
Відповідно до даних такої довідки, орендарем такої земельної ділянки являється ТОВ "Австротехнік Консалтінг" відповідно до договору оренди землі, серія та номер 5, виданий 10.10.2014. Також даною довідкою підтверджується, що на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва "Розширення пункту перестановки вагонів станції Есень Львівської залізниці", технічний опис майна - готовність літ "А" - 20%, літ "Б" - 4%, літ. "В" - 100%, власником якого являється ТОВ "Австротехнік Консалтінг". 
05.03.2025 Чопською міською радою Ужгородського району Закарпатської області своїм рішенням №45 від 05.03.2025 вирішено укласти (поновити) з ТОВ "Австротехнік Консалтінг" договір оренди землі на новий строк на земельну ділянку площею 12.5300 га, кадастровий номер 2124885900:01:001:0001 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, на якій розташоване його нерухоме майно за адресою за межами с. Петрівка; доручити міському голові Самардаку В.В. укласти з відповідачем договір оренди землі на новий строк строком на 10 років з визначенням річної орендної плати 12% від нормативної грошової оцінки. 
Витягом №НВ-2100337932024 від 26.07.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок підтверджується нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001 в розмірі 35 584 060.54 грн. 
Витягом №НВ-2100724022025 від 01.08.2025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок підтверджується нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001 в розмірі 39 854 147.81 грн. 
Розрахунком суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001 площею 12.5300 га без правовстановлюючих документів підтверджується наступні нарахування суми безпідставно збережених коштів: 
- за період з 11.10.2024 по 31.12.2024 - всього 82 дні - 479 653.26 грн; 
- за період з 01.01.2025 по 05.03.2025 - всього 64 дні - 419 287.04 грн; 
- за період з 06.03.2025 по 01.12.2025 - всього 270 днів - 3 537 737.10 грн. 
Загальна сума безпідставно збережених коштів за період з 11.10.2024 по 01.12.2025 складає - 4 436 677.40 грн. 

Щодо представництва інтересів держави Прокурором. 
Судом перевірено наявність інтересів держави, які захищає у цій справі прокурор відповідно до положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та встановлено дотримання такого порядку, отже підстави представництва суд визнав наявними.

Мотивувальна частина.
Правове обґрунтування і оцінка (висновки) суду. 
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Положеннями ст. 11 ЦКУ передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 15 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення; припинення правовідношення. 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.202 ЦК). 
Статтею 204 ЦКУ передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 2 статті 214 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.
Згідно положень ст. 509 ЦКУ, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦКУ). 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦКУ). 
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).
Частиною 1 ст. 604 ЦКУ передбачено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦКУ). 
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦКУ, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст. 615 ЦКУ, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 ЦКУ, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. 
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦКУ). 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ). 
Згідно ст. 631 ЦКУ, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. 
Нормою ст. 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Частиною 1 ст. 651 ЦКУ передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ст. 653 ЦКУ). 
Згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача.
За змістом ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про оренду землі”, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України “Про оренду землі”).
Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (ст. 126 Земельного кодексу України).
Мотивована оцінка аргументів учасників. 
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки №451488147 від 11.11.2025 підтверджується, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001, яка знаходиться за адресою - за межами населеного пункту с. Петрівка, площею 12.53 га, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, являється Чопська міська рада Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04053737. 
Відповідно до даних такої довідки, орендарем такої земельної ділянки являється ТОВ "Австротехнік Консалтінг" відповідно до договору оренди землі, серія та номер 5, виданий 10.10.2014. Також даною довідкою підтверджується, що на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва "Розширення пункту перестановки вагонів станції Есень Львівської залізниці", технічний опис майна - готовність літ "А" - 20%, літ "Б" - 4%, літ. "В" - 100%, власником якого являється ТОВ "Австротехнік Консалтінг". 
10.10.2014 був укладений договір оренди земельної ділянки №5 між Ужгородською районною державною адміністрацією та відповідачем у даній справі (далі - договір оренди). 
Пунктом 1.1. такого договору встановлено, що орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку з усіма обтяженнями, обмеженнями й сервітутами для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Соловківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області згідно плану земельної ділянки, що додається. Кадастровий номер земельної ділянки - 2124885900:01:001:0001. 
Відповідно до п. 1.2. договору, на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва "Розширення пункту перестановок вагонів станції Есень Львівської залізниці". 
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5 398 512.00 грн (п. 2.3. договору). 
Договір укладається на 10 років починаючи з дати його державної реєстрації (п. 3.1. договору). 
Згідно з п. 4.1. договору, орендна плата встановлюється у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки, що становить 323 910.75 грн на рік та вноситься орендарем щомісяця в грошовій формі, у розмірі 26 992.56 грн шляхом перерахування коштів на рахунок територіальної громади. 
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (п. 4.2. договору). 
Пунктом 4.4. договору сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається у разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. 
Такий договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 14.1. договору). 
Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки №5 від 10.10.2014 від 08.12.2022 замінено сторону орендодавця з Ужгородської районної державної адміністрації на Чопську міську територіальну громаду відповідно. 
Судом встановлено, що відповідно до відомостей інформаційної довідки з ДРРПНП від 11.11.2025 державна реєстрація іншого речового права, а саме права оренди за відповідачем відбулась - 10.11.2014 року. 
Відповідно до змісту договору, такий завершив свою дію - 10.11.2024 року. 
Надалі, 05.03.2025 Чопською міською радою Ужгородського району Закарпатської області своїм рішенням №45 від 05.03.2025 вирішено укласти (поновити) з ТОВ "Австротехнік Консалтінг" договір оренди землі на новий строк на земельну ділянку площею 12.5300 га, кадастровий номер 2124885900:01:001:0001 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, на якій розташоване його нерухоме майно за адресою за межами с. Петрівка; доручити міському голові Самардаку В.В. укласти з відповідачем договір оренди землі на новий строк строком на 10 років з визначенням річної орендної плати 12% від нормативної грошової оцінки. 
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів укладення договору оренди між сторонами стосовно вказаної вище земельної ділянки на новий строк, на якій розташований набутий відповідачем у власність об`єкт незавершеного будівництва "Розширення пункту перестановки вагонів станції Есень Львівської залізниці". 
Отже, оскільки після завершення строку дії договору оренди, відповідач фактично користувався вказаною вище земельною ділянкою без достатніх правових підстав на це, оскільки являється власником об`єкту нерухомості, який розташований на такій ділянці, то відповідно зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою, а тому такими діями відповідач порушив право позивача (власника земельних ділянок – на час виникнення спірних правовідносин) на отримання вказаних коштів. 
За таких обставин, суд зазначає, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку на підставі ст. 1212 Цивільного Кодексу України з врахуванням таких положень законодавства. 
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України та п. 14.1.147. ст.14 Податкового кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі».
Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження відбулось за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондиційних зобов`язань наявність вини набувача (зберігача) майна не є необхідною обставиною. Визначальним є наявність факту неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності. Набувач має обов`язок повернути майно, яке він безпідставно набув (зберігав), або його вартість.
Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, означає необхідність застосування норм, передбачених ст. ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України та правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.
При кваліфікації відносин суд звертається до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, у постановах Верховного Суду від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20.
Крім цього, суд враховує, що особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. 
Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20. 
Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №22/207/15 і №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Австротехнік Консалтінг", як фактичний користувач земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001, площею 12.53 га, оскільки на такій розташовані його нежитлові будівлі, за період згідно наданого прокурором розрахунку боргу, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки на час спірних правовідносин – Чопської міської ради Закарпатської області зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування такою ділянкою, а тому відповідач зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач. 
Щодо розміру безпідставно збережених коштів за спірні періоди. 
Статтею 13 ЗУ «Про оцінку земель» регламентовано, що для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково. Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років (стаття 18 Закону України «Про оцінку земель»).
Відповідно до ст. 20 ЗУ “Про оцінку земель”, за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються, як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою. 
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України “Про оцінку земель” витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 вказувала, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. 
Відповідно до ст. 14.1.125, 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Згідно зі ст. 284 Податкового кодексу України, органи самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території. 
Положеннями п.288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу для земельних ділянок, нормативно грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
Також згідно положень п. 288.5.2. ст. 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового Кодексу України). 
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено приписами підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового Кодексу України. 
Суд враховує, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (постанови Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18). При цьому, чинне законодавство не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, формування такого здійснюється автоматично в режимі реального часу, тобто на час звернення заявника, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (вказаний правовий висновок викладено у постанові ВС від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).
Верховний Суд у справі №922/2060/20 вказує, що «витяг може бути доказом проведення оцінки та визначати дані про актуальну оцінку як на момент його видачі, так за попередній період, за умови, що нормативно-грошова оцінка була сталою і не зазнала змін у цей період». 
Витягом №НВ-2100337932024 від 26.07.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок підтверджується нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001 в розмірі 35 584 060.54 грн. 
Витягом №НВ-2100724022025 від 01.08.2025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок підтверджується нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001 в розмірі 39 854 147.81 грн. 
Розрахунком суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером 2124885900:01:001:0001 площею 12.5300 га без правовстановлюючих документів підтверджується наступні нарахування суми безпідставно збережених коштів: 
- за період з 11.10.2024 по 31.12.2024 - всього 82 дні - 479 653.26 грн; 
- за період з 01.01.2025 по 05.03.2025 - всього 64 дні - 419 287.04 грн; 
- за період з 06.03.2025 по 01.12.2025 - всього 270 днів - 3 537 737.10 грн. 
Загальна сума безпідставно збережених коштів за період з 11.10.2024 по 01.12.2025 складає - 4 436 677.40 грн. 

Висновки суду. 
Перевіривши наданий розрахунок збитків, за наявними у справі матеріалами, суд дійшов висновку, що такий відповідає правовим приписам визначенню розміру стягнення коштів у спірних правовідносинах у зобов`язаннях, пов`язаних із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Відтак, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів у розмірі 4 436 677.40 грн. на користь позивача повністю. 
Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. 
Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
За приписами ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України», зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відтак з урахуванням усіх встановлених обставин та зроблених правових висновків, враховуючи аргументи позивача та подані ним докази, суд вказує, що існують підстави для задоволення позовних вимог позивача повністю. 
Розподіл судових витрат. 
Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відтак на Відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 66 550.16 грн. 
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Австротехнік Консалтінг", код ЄДРПОУ - 33301331, 89502, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Берег, 2, офіс 4, на користь Чопської міської ради Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04053737, 89502, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Берег, 2, безпідставно збережені кошти в сумі 4 436 677.40 грн (чотири мільйони чотириста тридцять шість тисяч шістсот сімдесят сім гривень 40 копійок) за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. 

3. Судові витрати покласти на відповідача у справі. 

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Австротехнік Консалтінг", код ЄДРПОУ - 33301331, 89502, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Берег, 2, офіс 4, на користь Закарпатської обласної прокуратури, код ЄДРПОУ - 02909967, 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, буд. 2А, сплачений судовий збір у розмірі 66 550.16 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 16 копійок). 
Накази видати після набрання рішенням законної сили. 

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25.06.2026 року. 

Суддя Пригуза П.Д.