ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1057/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Калантай М.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м. Київ 	
до 	Комунальної установи Оскільський психоневрологічний інтернат, Оскільська територіальна громада Харківської області 	
про 	стягнення 616 810,06 грн. 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунальної установи Оскільський психоневрологічний інтернат (надалі - відповідач) про стягнення 616810,06грн., з яких: 276495,24грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 4074,62грн. пені, 166861,63грн. інфляційних втрат, 169378,57грн. 15% річних.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Ухвалою від 01.04.2026 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Зокрема, частиною 5 статті 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
У даному випадку клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи до суду не надходило.
Згідно з частиною 8 статті 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
14 квітня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він наявність основної заборгованості визнав, зазначивши що вона не була сплачена своєчасно через відсутність бюджетного фінансування. Водночас, відповідач зауважив, що на адресу відповідача 18.07.2023 року, вже після деокупації, позивач дійсно направляв претензію-вимогу на загальну суму боргу за спожиту електричну енергію на суму 276495,24 грн за № 44/11-005200, та повідомив про своє рішення щодо звернення до суду, що цілком влаштовувало як позивача та відповідача і надавало реальну та законну можливість вирішення питання оплати боргу. Проте у своїй претензійній вимозі від 18.07.2023 позивач не ставив питання сплати штрафних санкцій взагалі. Прекрасно розуміючи, що рахунок позивача №000031896001/19/012/24415 на загальну суму 276495,24 грн та акт 016975 купівлі продажу електроенергії до Договору №141 від 21 грудня 2021 року надісланий ним з порушення умов Договору позивач продовжував затягувати звернення до суду на якому наполягав відповідач. Таким чином позивач, на думку відповідача, з корисних мотивів звернувся до суду не у 2022 році а лише у квітні 2026 року, перетворюючи неустойку та інші штрафні санкції передбачені ст.625 ЦК України з міри цивільно-правової відповідальності на засіб збагачення кредитора та каральний інструмент, що безумовно вочевидь суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності передбачених ст. 3 ЦК України. У зв`язку з цим, відповідачем до відзиву також додано клопотання, в якому він просить суд на виконання ст.3 ЦК України, ч.1 ст.233, ч.3 ст. 551 ГК України у зв`язку з надмірними штрафними санкціями зменшити їх розмір до співмірного, справедливого розумного розміру, як того вимагає чинне законодавство України.
20 квітня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він з доводами відповідача не погодився та наголосив на наявності у нього законних підстав для заявлення вимог про стягнення сум пені, інфляційних втрат, а також 15% річних, які прямо передбачені умовами Комерційної пропозиції до Договору. При цьому, позивач заперечив проти зменшення вказаних сум.
24 квітня 2026 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому він навів додаткові аргументи на підтвердження своєї правової позиції. Вказав, що відповідач не мав права обирати іншого постачальника електричної енергії окрім Постачальника останньої наді (надалі ПОН), який призначається примусово коли іншого постачальника немає. Таким чином, умови договору приєднання ПОН про 15% інфляційних втрат та відсотків річних і 5 років позовної давності є дискримінаційними умовами, не відповідають принципу свободи договору і суперечать принципу “розумності та справедливості зазначеного в ст.3 ЦК України. При цьому позивач безпосереднє сприяв неможливості взяття на зобов`язання та реєстрації його в ДКСУ. Так, для реєстрації бюджетних зобов`язань, що регулюються Наказом ДКСУ №68 від 29.04.2013р. в грудні 2021 року для здійснення попередньої оплати за електроенергію (КЕКВ 2273) треба було надати до казначейства Договір та рахунок на оплату від Постачальника. Останній не був наданий ПОН хоча відповідач двічі 24 та 28.12.2021 звертався до ПОН. Останній раз листом електронною поштою №152/12-01 з вимогою надати рахунок на попередню оплату. На момент можливої реєстрації зобов`язань кошти в кошторисі установи були, але не було підтвердних документів для взяття зобов`язань на облік в казначействі. Однак кредиторська заборгованість станом на 01.01.2022 року зареєстрована казначейством не була, оскільки акт приймання передачі від постачальника надійшов до відповідача лише 01.02.2022. Відповідач просить зменшити розмір 15% річних та інфляційних втрат до нуля або до символічної 1 грн.
Вищевказані заяви сторін по суті справи подані в межах строків, встановлених в ухвалі від 01.04.2026, а тому були прийняті судом та долучені до матеріалів справи.
Згідно з частиною 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина 1 статті 248 ГПК України).
Відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.
Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.18 №1023-р, статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 р. № 312 (далі - ПРРЕЕ, Правила), Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" виконує функції постачальника "останньої надії" та діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої за постановою НКРЕКП від 06.11.2018 р. № 1344.
Як зазначає позивач у позові, і це не заперечується відповідачем, у період жовтень - грудень 2021 року Комунальна установа Оскільський психоневрологічний інтернат перебував на постачанні електричної енергії у позивача як постачальника "останньої надії".
Відповідно до частини 6 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" позивач здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному ПРРЕЕ, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується НКРЕКП (додаток 7 до ПРРЕЕ), є публічним договором приєднання та оприлюднений на офіційному веб-сайті позивача (https://uie.kiev.ua/wp-content/uploads/2025/06/Dogovir.pdf).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання, укладається на підставі дій споживача – споживання електричної енергії без договору з іншим електропостачальником, тобто споживач безакцептно приймає умови Договору.
Згідно з частиною 8 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Згідно з п. 6.2.1 ПРРЕЕ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником "останньої надії" у випадках, визначених у розділі III цих Правил. 
Положенням пункту 6.2.4 ПРРЕЕ встановлено, що Початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником, яка визначається відповідно до вимог пунктів 6.2.2 та 6.2.3 цієї глави.
Адміністратор комерційного обліку повідомляє постачальника "останньої надії" в одноденний термін про перелік споживачів (за формою згідно з додатком 8 до цих Правил), які переходять до постачальника "останньої надії", не пізніше дати такого переходу.
Відповідно до положень пункту 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (у редакції, чинній до 01.07.2024) до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.
У даному випадку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії щодо відповідача, виконував відповідний ОСР, а саме Акціонерне товариство "Харківобленерго".
АТ "Харківобленерго" відповідно до вимог ПРРЕЕ було надано позивачу інформацію про переведення відповідача на постачання електричної енергії до позивача як постачальника "останньої надії", а саме: лист від 18.10.2021 № 56к-01/04-6808 з Повідомленням оператора системи про споживачів, постачання електричної енергії яким здійснюється постачальником "останньої надії", згідно з яким відповідача віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" з 21.10.2021.
Таким чином, згідно отриманої від ОСР інформації відповідач приєднався до публічного договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (надалі - Договір), який відповідно частини 8 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу, та у період жовтень - грудень 2021 року споживав електричну енергію від постачальника "останньої надії" на умовах зазначеного договору.
Примірники Договору, Комерційної пропозиції №4 від 10.06.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" (додаток 1 до Договору), додаткових угод №1 та №2 до Договору, протоколу проведення переговорів щодо закупівлі електричної енергії на умовах постачальника "останньої надії" були надіслані позивачем разом з листом №44/09-9731/ПОН від 12.11.2021 та отримані відповідачем, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
За приписами п. 3.4.3 ПРРЕЕ, постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики, затвердженої Регулятором. Також постачальник зобов`язаний повідомляти споживача на своєму веб-сайті або через засоби масової інформації про зміни тарифів (цін) у строки, визначені порядком формування ціни, за якою здійснює постачання електричної енергії споживачам постачальник "останньої надії".
Згідно з п. 2.1. Договору, постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).
Згідно із п. 5.8. Договору - розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Пунктом 4 Комерційної пропозиції №4 від 10.06.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" до Договору визначено, що Споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку. У разі неотримання рахунку Споживач зобов`язується здійснити 100 % оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі). Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Відповідно до п. 5.10 Договору, оплата виставленого Постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Згідно з вимогами п. 6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та відшкодувати Постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, що покладені на нього чинним законодавством, та/або цим Договором.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" ОСР зобов`язаний при застосуванні процедур зміни/заміни електропостачальника надавати новому електропостачальнику інформацію про споживачів, приєднаних до його системи розподілу, яким здійснював продаж попередній електропостачальник, в обсягах та порядку, визначених Регулятором. ОСР щомісяця надає постачальнику "останньої надії" звіти щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (надалі - Звіти), на підставі яких постачальник "останньої надії" визначає обсяг спожитої електричної енергії кожним споживачем.
На виконання Договору ДПЗД "Укрінтеренерго" на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії, отриманих від ОСР відповідачу було виставлено:
- на підставі Звіту про фактичне споживання електричної енергії за жовтень 2021 року - рахунок № 000003189601/19/О10/22311 від 09.11.2021 та Акт №015482 купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2021 від 31.10.2021 на обсяг споживання електричної енергії - 35 473 кВт.*год. на загальну суму 214 536,88 грн (з ПДВ). Зазначені акт та рахунок було надіслано відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 0100191282447, яке було отримано останнім 07.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- на підставі Звіту про фактичне споживання електричної енергії за листопад 2021 року - рахунок № 000003189601/19/О11/23397 від 08.12.2021 та Акт № 016025 купівлі-продажу електроенергії за листопад 2021 від 30.11.2021 на обсяг споживання електричної енергії - 38 578 кВт.*год. на загальну суму 221 591,26 грн (з ПДВ). Зазначені акт та рахунок було надіслано відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 0100100286747, яке було отримано останнім 21.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- на підставі Звіту про фактичне споживання електричної енергії за грудень 2021 року – рахунок № 000003189601/19/О12/24415 від 12.01.2022 та Акт № 016975 купівлі-продажу електроенергії за грудень 2021 від 31.12.2021 на обсяг споживання електричної енергії – 41686 кВт.*год. на загальну суму 276 495,24 грн (з ПДВ). Зазначені акт та рахунок було надіслано відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 0100100310303, яке було отримано останнім 01.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Отже, відповідач за період жовтень-грудень 2021 року спожив електричну енергію на загальну суму 712623,38грн.
Відповідач своє зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії виконав частково - на суму 436128,14грн., у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за Договором в розмірі 276495,24грн. (712623,38грн. - 436128,14грн.)
02 серпня 2023 року позивач направив відповідачу претензію-вимогу №44/11-005200 від 18.07.2023, в якій просив в семиденний строк з дня отримання претензії сплатити заборгованість а спожиту електричну енергію в сумі 276495,24грн.
Дана вимога претензія не була вручена відповідачу і була повернута позивачу з довідкою поштової установи від 06.09.2023 про закінчення терміну зберігання.
Водночас слід зазначити, що в матеріалах справи наявний лист відповідача №30/12-01 від 28.01.2025, в якому він у відповідь на попередження позивача про припинення постачання електричної енергії №44/11-012025/П від 10.01.2025 повідомив, що 01.02.2022 КУ ОПНІ було отримано рахунок №00003189601/19/012/24415 на загальну суму 276495,24 грн. та акт 016975 купівлі - продажу електроенергії до Договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" за грудень 2021 року. КУ ОПНІ є бюджетною установою, тому фінансування та оплата рахунків 2021 року проводилась до 31 грудня 2021 року. Кредиторської заборгованості в установі за грудень 2021 року не виникло, так як документи на оплату були отримані в лютому 2022 року. 07.02.2022 КУ ОПНІ направила Лист-заявку до розпорядника вищого рівня, - Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, щодо виділення додаткових коштів на погашення заборгованості за минулий період. До 24.02.2022 року установа фінансування не отримувала. Через вторгнення військ російської федерації, інтернат, з перших днів війни, опинився в зоні активних бойових дій та потім перебував під тимчасовою окупацією до 11 вересня 2022 року. Майновий комплекс було пошкоджено, підопічні евакуйовані до більш безпечних територій. На теперішній час установа не надає соціальні послуги. Наданий час КУ ОПНІ не має підстав для оплати відповідної суми. Оплату буде проведено згідно Рішення чинного законодавства.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 276495,24грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 4074,62грн. пені, 166861,63грн. інфляційних втрат, 169378,57грн. 15% річних.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 8 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. 
Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Відповідно до статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії".
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу у жовтні-грудні 2021 року електричну енергію за Договором на загальну суму 712623,38грн., яка була оплачена відповідачем лише частково - в розмірі 436128,14грн. На даний час розмір заборгованості відповідача за спожиту енергію складає 276495,24грн.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати спожитої за Договором електричної енергії.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення 276495,24грн. основного боргу за поставлену електричну енергію законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Так, пунктом 6.1 Комерційної пропозиції №4 від 10.06.2021 за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, Постачальник мас право нарахувати Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку Постачальника.
Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зокрема, відповідно до пункту 7.4 Комерційної пропозиції № 4 від 10.06.2021 споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
Отже, умовами Комерційної пропозиції №4, яка є додатком до Договору, передбачено збільшення розміру процентів до 15% у зв`язку з простроченням сплати боргу, що слід вважати іншим розміром процентів, який встановлено договором у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України.
На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 4074,62грн. пені за період з 15.12.2021 по 23.02.2022, 166861,63грн. інфляційних втрат за період з 15.12.2021 по 31.01.2026, а також 169378,57грн. 15% річних за період з 15.12.2021 по 27.02.2026.
Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.
В той же час, відповідачем у відзиві було заявлено клопотання про зменшення розміру заявлених сум 15% річних, інфляційних витрат та пені до співмірного, справедливого розумного розміру, як того вимагає чинне законодавство України. При цьому, відповідач вказує що вказані нарахування мають бути зменшені на 90%.
У запереченні на відповідь на відзив відповідач також просив зменшити розмір 15% річних та інфляційних втрат до нуля або до символічної 1грн.
Вказані клопотання відповідач обґрунтовує наступними обставинами.
Через повномасштабне вторгнення 24.02.2022 року військ р. ф. з перших днів Комунальна установа Оскільський психоневрологічний інтернат опинилася в зоні активних бойових дій та форс-мажорних обставин. Евакуація підопічних та працівників установи значно ускладнила роботу установи, а подальша окупація практично паралізувала і унеможливила її подальшу діяльність.
Установа певний час перебувала під тимчасовою окупацією, а саме до 11 вересня 2022 року. До 90 відсотків працівників знаходилися в евакуації і на призупиненні дії трудового договору, підопічні інтернату евакуйовані до більш безпечних регіонів. Частина працівників, в тому числі керівник, знаходячись в евакуації працювали в режимі онлайн. Постійні обстріли, перебої в енергопостачанні та відсутність електрики взагалі, пошкодження інфраструктури суттєво вплинули та ускладнили і без того складну фінансово-господарську діяльність установи. Вказані обставини є загальновідомими та не потребують доказування згідно з ч. 3 ст. 75 ГПК України. 
З наданих відповідачем актів обстеження вбачається, що майновий комплекс споруд установи зазнав значних пошкоджень, документи надіслані позивачем на початку 2022 року були знищені окупаційними військами р. ф.
Разом з тим, відповідач зауважує, що 01.02.2022, отримавши рахунок позивача №000031896001/19/012/24415 на загальну суму 276495,24 грн та акт 016975 купівлі-продажу електроенергії до Договору №141 від 21 грудня 2021 року з постачальником останньої надії, він негайно звернувся до розпорядника коштів вищого рівня Департаменту соціального захисту населення ХОДА щодо виділення коштів на сплату боргу за період минулого року. Але до повномасштабного вторгнення військ р.ф. установа фінансування так і не отримувала і розрахунок з постачальником останньої надії не був здійснений з незалежних від відповідача причин.
Відповідач не заперечує існування заборгованості перед позивачем за Договором, проте вважає, що відповідач з корисних мотивів звернувся до суду не у 2022 році а лише у квітні 2026 року, перетворюючи неустойку та інші штрафні санкції передбачені ст.625 ЦК України з міри цивільно-правової відповідальності на засіб збагачення кредитора та каральний інструмент, що безумовно вочевидь суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності передбачених ст. 3 ЦК України.
Відповідач визнав борг та надав лист від 28.01.2025 № 30/12-01, згідно з яким повідомив, що не заперечує наявність у нього заборгованості за Договором, однак через відсутність фінансування у зазначеному періоді часу не має змоги сплатити дану заборгованість та просить вирішити це питання у судовому порядку. Також у цьому листі відповідач зазначив, що оскільки він є неприбутковою бюджетною установою, зважаючи на тяжкий фінансовий стан у зв`язку з військовою агресією р.ф. та значним руйнування інфраструктури установи, вимоги бюджетного законодавства, погашення вказаної заборгованості може бути здійснено тільки на підставі рішення суду.
Комунальна установа Оскільський психоневрологічний інтернат є неприбутковою бюджетною соціальною установою, що здійснює повне державне утримання найбільш вразливих верств населення - громадян похилого віку та осіб з інвалідністю і стягнення непомірних штрафних санкцій у заявленому позивачем розмірі неодмінно призведе до відволікання коштів, призначених для забезпечення життєдіяльності підопічних (харчування, медикаменти, засоби гігієни), що ставить під загрозу дотримання конституційних прав громадян на соціальний захист та життя , не виключається також банкрутство установи.
Розглянувши клопотання відповідача в частині зменшення розміру сум пені та процентів річних, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, при вирішенні судом питання про зменшення пені слід враховувати не самий лише розмір збитків, які були спричинені правопорушенням, але й "інші обставин, які мають істотне значення".
Зокрема, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.
Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.
Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.
Отже, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.
При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.
Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати від 02.07.2025 у справі №903/602/24.
Враховуючи вищевикладене, а також дослідивши наявні в матеріали докази та доводи відповідача, суд погоджується з доводами останнього про необхідність зменшення розміру заявлених до стягнення сум пені та процентів річних, оскільки:
- відповідач не заперечує проти існування заборгованості;
- вартість спожитої у грудні 2021 року електричної енергії не була своєчасно сплачена через неперерахування грошових коштів з бюджету головним розпорядником коштів, що було наслідком отримання відповідачем рахунку від позивача лише 01.02.2022 та подальшої окупації Оскількської територіальної громади в період з 07.03.2022 по 19.09.2022. Отже, в даному випадку ступінь вини безпосередньо відповідача у виникненні даного боргу є незначним;
- відповідач є установою, яка виконує важливу соціальну функцію з утримання найбільш вразливих верств населення - громадян похилого віку та осіб з інвалідністю і стягнення сум пені, процентів річних втрат у заявлених позивачем розмірах може призвести до перерозподілу, виділених відповідачу бюджетних коштів, призначених для забезпечення життєдіяльності підопічних (харчування, медикаменти, засоби гігієни), що ставить під загрозу дотримання конституційних прав громадян на соціальний захист та життя;
- майновий комплекс відповідача зазнав значних ушкоджень внаслідок бойових дій;
- позивач, не отримавши від відповідача відповіді на його претензію-вимогу №44/11-005200 від 18.07.2023 та відповідного погашення заборгованості, мав реальну можливість звернутися до суду ще у 2023 році, проте за відсутності будь-яких об`єктивних причин реалізував своє право лише у 2026 році. Зазначене призвело до суттєвого збільшення періоду нарахування суми процентів річних, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності;
- позивачем не надано доказів понесення збитків внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за Договором;
- позивач за рахунок нарахування інфляційних втрат достатнім чином гарантує збереження купівельної спроможності суми основної заборгованості.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зменшити суми пені на 90%, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 407,46грн. Таке зменшення розміру пені є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, який запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.
Щодо суми процентів річних, суд з урахуванням вищевикладеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 02.07.2025 у справі №903/602/24), вважає за можливе зменшити заявлений позивачем розмір процентів річних з 15% до 3%, у зв`язку з чим з відповідача за період з 15.12.2021 по 27.02.2026 має бути стягнуто 33875,72грн. процентів річних.
Щодо клопотання відповідача в частині зменшення розміру інфляційних втрат.
Вирішуючи клопотання відповідача в цій частині, суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24, згідно з якою:
"Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519).
Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати.
Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг.
Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.
Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 904/4334/22, від 24 січня 2024 року у справі №917/991/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/18091/23 та від 05 листопада 2024 року у справі № 902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 712/4975/22".
Отже, підстави для зменшення заявленої позивачем суми інфляційних втрат відсутні, а тому клопотання відповідача в цій частині не може бути задоволене.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом із тим, частиною 9 статті 129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
У даному випадку спір у справі, у тому числі в частині вимог про стягнення пені та процентів річних, виник внаслідок неправильних дій відповідача, а тому, незважаючи на зменшення судом розміру пені та процентів річних, судовий збір, який підлягав сплаті за дані позовні вимоги, слід покласти на відповідача у повному обсязі.
Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Комунальної установи Оскільський психоневрологічний інтернат ( 64340, Харківська обл., Ізюмський р-н, територіальна громада Оскільська, Комплекс будівель і споруд №33, код 03189601) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м.Київ, вул.Кирилівська, буд.85, код 19480600) 276495,24грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 407,46грн. пені, 166861,63грн. інфляційних втрат, 33875,72грн. процентів річних, 7401,72грн. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено "01" червня 2026 р. 

Суддя		М.В. Калантай