"29" червня 2026 р.

Справа №150/3/26
Провадження по справі №2/150/91/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
29 червня 2026 року          с. Мазурівка
в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.
при секретарі Савковій С.А.,
з участю учасників цивільного процесу:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Сичук С.М. (дистанційно за допомогою власних технічних засобів),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на боці позивача - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рідні батьки малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вихованням та забезпеченням дитини не займаються, не проявляють жодної зацікавленості її життям, навчанням. Місце перебування ОСОБА_3 невідоме. Неповнолітню дитину ОСОБА_5 виховує позивач по справі та її чоловік ОСОБА_6 (тобто, дід дитини), займаються її забезпеченням та піклуються про неї.
Ухвалою судді Чернівецького районного суду Вінницької області від 20.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 та її представник- адвокат Сичук С.М., яка діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 24.10.2025, позовні вимоги підтримали на умовах, викладених в позовній заяві, просили їх задоволити, посилаючись на те, що відповідачі проживають окремо від малолітньої доньки, місце їх перебування невідоме, жодної участі в їх вихованні та утриманні дитини не приймають, життям дитини не цікавляться. Не заперечують проти заочного розгляду справи.
Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч.1 ст.64 ЦПК України).
Третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на боці позивача - Чернівецькою селищною радою Могилів - Подільського району Вінницької області, як органом опіки і піклування, через електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подану заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідачам за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та повістки про виклик до суду рекомендованими повідомленнями, які повернуто до суду 17.02.2026 неврученими, що стверджується рекомендованим повідомленням №R067085459969 та №R067085459209.
Окрім того, відповідачі повідомлялися про розгляд справи шляхом оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 ЦПК України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ними права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.
Таким чином, відповідачі ОСОБА_2 т а ОСОБА_3 вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи судом.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 29.06.2026 постановлено про проведення заочного розгляду даної справи.
Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, ґрунтуючись на наступних підставах.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1, ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
У судовому засіданні встановлено, що 17 червня 2013 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №11.
Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії   НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 8 від 10.06.2014.
Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.10.2016 по цивільній справі №150/358/16- шлюб між  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_2  аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 07 липня 2016 року i до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до постанови старшого державного виконавця Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 15.06.2018 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №150/358/16-ц, виданого 05.10.2016.
На даний час виконавчий лист перебуває на виконанні у Вишгородському відділі Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області.
Згідно відповіді старшого державного виконавця Вишгородського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області N122193 від 05.11.2025 на адвокатський запит станом на 01.11.2025 року борг по аліментах становить 171656 гривень.
Державний виконавець не має можливості виконати відповідні запити через відсутність коду боржника у системі для отримання необхідної інформації боржником не надавалося жодних підтверджуючих документів про сплату аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження.
Згідно характеристики старости Борівського с/о Чернівецької селищної ради за вих. №916 від 10.09.2025,жителька с. Борівка   ОСОБА_2 ,     ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 , але не проживає за даною адресою.
ОСОБА_2 е матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 , 2014 року народження. У вихованні i догляді за донькою вона участі не приймає, життям доньки не цікавиться, матеріально не допомагає. За місцем реєстрації не проживає 10 років.
Відповідно до довідки адміністрації Борівського закладу дошкільної освіти «Сонечка» Чернівецької селищної ради вих. № 20 від 16.10.2025 року     ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виховувалась в Борівському ЗДО «Сонечко» на протязі 2017-2019 років.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати дівчинки ОСОБА_4 , не брала участі у iї вихованні, не з`являлась у садочок на різні заходи.
ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_4 , бабуся  ОСОБА_4 завжди супроводжувала дитину в садочок та забирала її додому. Вона гарно дбала про онучку, дівчинка завжди була чисто одягнута, акуратно зачесана, охайно намагалась дотримуватись режиму дня, встановленого в дитячому садку. Постійно цікавилась питанням виховання, старанно відвідувала батьківські збори, співпрацювала з вихователями та адміністрацією закладу.
Як назначено в довідці Опорного закладу освіти «Борівський ліцей Чернівецької селищної ради» №01-08/26 від 10.09.2025 року учениця  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 6-А класі Опорного закладу освіти «Борівський ліцей Чернівецької селищної ради».
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати учениці ОСОБА_4 , не бере участі у вихованні та навчанні дитини, починаючи з 1 класу, з матір`ю відсутній зв`язок.    ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою, яка постійно займається опікою, вихованням, навчанням та забезпеченням потреб дитини. Вона супроводжує дитину до та з ліцею, відвідує батьківські збори та підтримує регулярний зв`язок з класним керівником та адміністрацією закладу.
Відповідно до довідки KHП «Чернівецький ЦПМСД» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється єдиною особою, яка здійснює догляд за дитиною, займається iї вихованням, навчанням, лікуванням. Мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не приймає участі в вихованні i догляді за дитиною. Супровід дитини в Борівську амбулаторію здійснює виключно бабуся     ОСОБА_1  з народження дитини.
Згідно довідки старости Борівського старостинського округу Чернівецької селищної ради за вих. №1057 від 24.10.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , 2014 року народження, яка зареєстрована та проживас за адресою:     АДРЕСА_1 .
У вихованні i догляді за донькою батько участі не приймає, життям доньки не цікавиться, матеріально не допомагає, в с. Борівка не заресстрований та не проживає.
Відповідно до довідки адміністрації Борівського закладу дошкільної освіти «Сонечка» Чернівецької селищної ради вих. №22 від 24.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виховувалась в Борівському закладі дошкільної освіти протягом 2017 - 2019 років.
Батько дівчинки ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не брав участі у її вихованні, у садочку ніколи не з`являвся на різні заходи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (тобто Бабуся  ОСОБА_4 ) завжди супроводжувала дитину в садочок та забирала її додому. Вона гарно дбала про онучку, дівчинка завжди була чисто одягнена, акуратно зачесана, охайно намагалаеь дотримуватись режиму дня, встановленого в дитячому садку. ОСОБА_1 постійно цікавилась питанням виховання онучки, старанно відвідувала батьківські збори, есівпрацювала з вихователями та адміністрацісю закладу.
Як вбачається із довідки Опорного закладу освіти «Борівський ліцей Чернівецької селищної ради» №01-08/26 від 24.10.2025, учениця ОСОБА_4 ,     ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 6-A класі Опорного закладу освіти «Борівський ліцей Чернівецької селищної ради».
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько учениці   ОСОБА_4 , не бере участі у вихованні та навчанні дитини, починаючи з 1 класу, з батьком відсутній зв`язок.
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою, яка постійно займається опікою, вихованням, навчанням та забезпеченням потреб дитини. Вона супроводжує дитину до та з ліцею, відвідує батьківські збори та підтримує регулярний зв`язок з класним керівником та адміністрацісю закладу.
Відповідно до довідки КНП «Чернівецький ЦПМСД» від 27.10.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється єдиною особою, яка здійснює догляд за дитиною, займається її вихованням, навчанням, лікуванням. Батько ОСОБА_3 ,     ІНФОРМАЦІЯ_5 , не приймає участі у вихованні i догляді за дитиною. Супровід дитини з її народження в Борівську амбулаторію здійснює виключно бабуся ОСОБА_1 .
Згідно психопогічного доспідження, проведеного 17.09.2025 року психологом Комунальної установи «Центр падання соціальних послуг Чернівецької територіальної громади» ОСОБА_8 , за участі заступника директора КУ ЦНСП Чернівецької CP Маковецької Т.О., ОСОБА_9 (11 років) має достатній рівень інтелектуального та фізичного розвитку, гарно орієнтусться в просторі, контактує з дорослими, мовлення розвинене, мова чітка, відповіді повні, мислення розвинене на належному рівні.
Зі слів ОСОБА_5 , вона має дружні безконфліктні відносини з однолітками, виявляє емоційну прихильність до брата та бабусі, до мами проявляє емоційну відстороненість.
3 дворічного віку  ОСОБА_5 виховується бабусею, розірвані соціальні зв`язки з матір`ю.
Як вбачається із висновку органу опіки і піклування Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав вбачається, що для з`ясування обставин невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_5 , матір дитини (тобто, відповідача по справі ОСОБА_2 ) було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької селищної ради, яка відбулася 09 жовтня 2025 року . Однак, ОСОБА_2 на засідання не з`явилася та не повідомила причину своєї відсутності. За інформацією старости Борівського старостинського округу М.Слободянюка, батько малолітньої дитини ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у с.Борівка не зареєстрований та не проживає, місце його перебування не відоме, інформацією щодо участі ОСОБА_3 у вихованні доньки ОСОБА_5 старостинський округ не володіє. Згідно з характеристикою, наданою старостою Борівського старостинського округу 10 березня 2026 року, ОСОБА_2 1980 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживає. ОСОБА_10 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 2014 року народження, однак не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, матеріально не допомагає. За місцем реєстрації не проживає 10 років. 
Згідно з характеристикою, наданою опорним закладом освіти «Борівський ліцей Чернівецької селищної ради», батьки дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 участі у вихованні, навчанні та забезпеченні потреб дитини не беруть, зі школою не співпрацюють, успішністю дитини не цікавляться. Фактичне виховання, постійний нагляд та матеріальне забезпечення дитини здійснює бабуся - ОСОБА_1 , яка підтримує зв`язок із закладом освіти, відвідує батьківські збори, відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними досягненнями онуки та сприяє виконанню нею навчальних обов`язків.
Із вище наведених обставин слідує, що батьки малолітньої ОСОБА_4 самоусунулися від виховання своєї доньки. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток малолітньої дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, повна відсутність спілкування з дитиною, ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, що в свою чергу може негативно вплинути на загальний розвиток дитини. 
Орган опіки і піклування Чернівецької селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їхньої малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї від 23.09.2025, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 13.07.2018 №1005, ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , в помешканні дотримано санітарно-гігієнічних норм для проживання  ОСОБА_5 , дитина має свою кімнату, в якій є ліжко, шафа, стіл для навчання, комп`ютер.
Зі слів ОСОБА_5 , їй добре з бабусею i дідусем, дуже любить свого брата, який знаходиться в зоні бойових дій.
В судовому у засіданні заслухано думку малолітньої ОСОБА_4 , яка зазначила, що її виховує бабка ОСОБА_1 та дід ОСОБА_6 , до яких вона виявляє емоційну прихильність. Не виявляє бажання проживати з матір`ю, до якої проявляє емоційну відстороненість. Окрім того, пояснила, що батька бачила лише по фотографіях, а маму - коли йшла до школи в перший клас.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка бабка малолітньої дитини ОСОБА_1 (тобто, позивач, по справі) пояснила, що коли її онучці ОСОБА_5 виповнився 1 рік, лише тоді вона побачила батька дитини. Зазначила, що батьки малолітньої ОСОБА_11 та ОСОБА_3 вихованням доньки не займаються, її життям не цікавляться, не проявляють жодного інтересу до дитини. ОСОБА_1 зазначила, що її донька ОСОБА_2 (тобто, відповідач по справі та рідна матір малолітньої ОСОБА_4 ) зловживає алкогольними напоями, навідувала дитину лише раз, коли малолітня ОСОБА_5 йшла до першого класу.
Свідок ОСОБА_12 - учителька Борівського ліцею, в судовому засіданні пояснила, що була першою учителькою малолітньої ОСОБА_4 . Зазначила, що батьки дитини жодного разу до школи не приходили, навчанням та життям доньки не цікавляться. Дівчинку виховує бабка, тобто, позивач по справі ОСОБА_1 та дід ОСОБА_6 , які постійно відвідують батьківські збори та святкові дні. ОСОБА_12 стверджує, що ОСОБА_4 завжди доглянута, охайна, повністю забезпеченна бабусею та дідусем.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердила, що вихованням та забезпеченням малолітньої ОСОБА_4 займається її бабка ОСОБА_1 та дід ОСОБА_6 . Матір малолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 (тобто, відповідача по справі) бачила лише один раз ще 10 років тому.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з розовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`і якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, начиальний a6o інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно свідоцтва про народження позивач    ОСОБА_14  є матір`ю ОСОБА_15 ,   ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як вбачасться з наданих довідок малолітня     ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з бабусею   ОСОБА_1 , яка є позивачем в справі та займається вихованням онуки разом зі своїм чоловіком   ОСОБА_6 .
Згідно свідоцтва про укладення шпюбу  ОСОБА_6  та  ОСОБА_16  16.11.1994 року уклали шлюб, місце рестрації Борівська сільська рада Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №36.
Після реестраціі шлюбу  ОСОБА_16 змінила прізвище на « ОСОБА_17 ». 
ОСОБА_1  та   ОСОБА_6  мають належне матеріальне забезпечення, власний будинок та присадибну ділянку, землі сільськогосподарського призначення.
Згідно довідки про доходи №8574335556562813 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шаргородському об`єднаному управлінні ПФУ в Вінницькій області i отримує пенсію за віком в щомісячному розмірі 3613 гривень.
Згідно довідки про доходи №7933349653696928 ОСОБА_6  перебуває на обліку в Шаргородському об`єднаному управлінні ПФУ в Вінницькій області i отримує пенсію за віком в щомісячному розмірі 22428 гривень 37 копійок.
Аналізуючи поведінку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відношенню до своєї доньки, можна зробити висновок щодо ухилення їх від виконання своїх обов`язків з виховання, оскільки, вони байдуже ставляться до інтересів дитини, до проведення із неповнолітньою ОСОБА_4 вільного часу. Між донькою і батьками виникає відчуження, відсутність у відповідачів чіткого бажання бути з донькою і виховувати її.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як зазначено у ч.1 ст.18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.
Частиною 1 ст.27 цієї Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру,милосердя,забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 4).
У відповідності до принципу 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.
Якнайкраще забезпечення інтересів дитини, згідно принципу 7 Декларації, має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її (дитини) освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.
З метою дотримання зазначених принципів Декларації прав дитини, суд вважає, що у даному випадку є виняткові обставини для позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки.
При цьому, інші положення принципу 6 Декларації прав дитини, у даному випадку, на переконання суду, порушені не будуть.
У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, №3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вище зазначені обставини свідчать про свідоме нехтування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми обов`язками щодо виховання та утримання дитини, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не займаються вихованням дитини, не створили жодних умов для її фізичного та духовного розвитку; про доньку не піклуються, не забезпечують її необхідними продуктами харчування та речами, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечують медичного огляду.
Дані обставини дають суду законні підстави у відповідності до положень ст.164 Сімейного кодексу України позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, вони підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які окрім цього підтверджено в судовому засіданні як показами представника позивача і її представника - адвоката Сичук С.М., так і наявними по справі письмовими доказами, які свідчать про невиконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .
Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд в силу ст.164 СК України приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .
При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1211 гривень 50 копійок, про що свідчить квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №11 від 12.12.2025 (а.с. 1).
З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.141 ЦПК України приходить до висновку про присудження позивачу судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст., ст.164, 243 СК України, ст.ст., 55, 59, 60, 63 ЦК України, керуючись ст.,ст.10, 11, 81, 141, 200, 259, 263 - 265, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 ,     ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 ,     ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях на користь ОСОБА_18 судовий збір в розмірі 1211 (однієї тисячі двохсот одинадцяти) гривень 50 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повний текст рішення складено відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 23.07.2025.
Згідно вимог ст.265 ч.5 п.4 ЦПК України реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 07.04.1997 Чернівецьким РВ УМВС України у вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).
Відповідач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

СУДДЯ:          Л.П. ЦИМБАЛЮК