ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 925/164/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кролевець О.А.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області
(суддя - Грачов В.М.)
від 11.09.2025
та постанову Північного апеляційного господарського суду 
(головуючий суддя - Євсіков О.О., судді: Алданова С.О., Корсак В.А.)
від 15.04.2026

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі № 925/164/24 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроторф"
про стягнення 252 543,07 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс") звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроторф" (далі - ТОВ "ТД "Агроторф") про стягнення 115 857,54 грн 3% річних та 136 685,53 грн інфляційних втрат, що разом становить 252 543,07 грн, та відшкодування судових витрат.

1.2. Господарський суд Черкаської області рішенням у справі №925/164/24 від 04.04.2024 позов задовольнив та стягнув з відповідача на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 115 857,54 грн 3 % річних та 136 685,53 грн інфляційних втрат, 3 788,15 грн судових витрат, а додатковим рішенням від 07.05.2024 заяву позивача про розподіл судових витрат задовольнив частково та стягнув з відповідача 7 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у задоволенні заяви в частині вимог про стягнення 25 728,88 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовив.

1.3. Господарський суд Черкаської області 07.05.2024 видав наказ на виконання рішення від 04.04.2024 у справі, а 10.06.2024 - наказ на виконання додаткового рішення від 07.05.2024 у справі. 

1.4. Позивач як стягувач за виконавчим провадженням звернувся до суду першої інстанції із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив суд:

- визнати за період із 20.05.2024 по 01.08.2025 неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 по справі № 925/164/24 щодо порушення порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_6;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24 із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

1.5. Скарга мотивована тим, що державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) порушив статті 10, 18, 36, частину восьму статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом бездіяльності у період із 20.05.2024 до 01.08.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_6. Стягувач також доводив порушення державним виконавцем пункту 19 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 337 Господарського процесуального кодексу України щодо притягнення до відповідальності керівника боржника за невиконання, ухилення від виконання та перешкоджання у виконанні рішення суду.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі № 925/164/24.

2.2. Суд дійшов висновку, що у межах виконання виконавчих проваджень №75081804, 75543786, 75543536, 75413764, які були об`єднані в одне зведене виконавче провадження НОМЕР_5, державні виконавці у спірний період вчиняли всі необхідні дії для пошуку майна, стягнення вказаних в наказах суду коштів, однак реального стягнення боргу не досягнули, але відсутність реального стягнення боргу на користь стягувача ще не доводить бездіяльність органу державної виконавчої служби України щодо вжитих для цього заходів. 

Суд критично оцінив твердження позивача про невчинення всіх запропонованих ним у клопотанні заходів для виконання наказу суду у справі №925/164/24 та у виконавчому провадженні № НОМЕР_6, оскільки, на думку суду, якщо певні дії в межах виконавчого провадження за законом є лише правом державного виконавця, то саме він вирішує на власний розсуд чи вчиняти ці дії, в якій черговості і в які строки, а не суд і не стягувач у виконавчому провадженні.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 апеляційну скаргу Компанії на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі №925/164/24 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі №925/164/24 залишено без змін. 

2.4. Постановою Верховного Суду від 19.01.2026 касаційну скаргу Компанії задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 у справі №925/164/24 скасовано. Справу №925/164/24 передано до Північного апеляційного господарського суду для нового розгляду апеляційної скарги Компанії на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у цій справі.

2.5. За результатами нового розгляду постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі №925/164/24 залишено без змін.

2.6. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення скарги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця з тих самих підстав, що і суд першої інстанції.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 у справі №925/164/24, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" подало касаційну скаргу, якою просить оскаржувані ухвалу місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця.

3.2. В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, вважає, що судами в порушення вимог статті 238 Господарського процесуального кодексу України залишено поза увагою та без належного правового дослідження та оцінки подані та існуючі докази у даній справі. При цьому посилається на неврахування судами висновків Верховного Суду, сформованих за наслідками розгляду скарг на бездіяльність органів виконавчої влади, викладених у постановах від 15.09.2025 у справі №910/11384/20 (910/19362/21), від 20.11.2025 у справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24), від 07.08.2018 у справі №910/25970/14, від 23.08.2018 у справі №911/167/17, від 30.10.2018 у справі №903/1297/14, від 19.08.2020 у справі №910/8130/17, від 07.02.2023 у справі №925/790/17(925/580/20), від 27.03.2023 у справі №904/817/20, від 29.04.2025 у справі №873/70/22, від 19.01.2026 у справі №925/164/24, від 03.06.2020 у справі №464/5990/16-а, від 13.02.2018 у справі №923/182/13-г, від 19.08.2019 у справі №913/438/16, від 16.04.2018 у справі №12/57, від 20.01.2021 у справі №619/562/18.

Також вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно вдався до застосування "правового пуризму", надмірної процесуальної формальності, не здійснивши при цьому дотримання статті 238 Господарського процесуального кодексу України та застосування приписів норм Господарського процесуального кодексу України, котрі, зокрема, містяться в статтях 74-77, 86, 337 Господарського процесуального кодексу України та приписів норм Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 29.10.2018 у справі №826/14749/16, від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 02.10.2018 у справі №901/2028/13, від 14.06.2018 у справі №922/4575/16, від 02.12.2020 у справі №911/4670/13, від 27.02.2019 у справі №922/1163/18, від 29.08.2018 у справі №909/105/15, від 29.08.2018 у справі №910/23428/17, від 31.01.2018 у справі №910/8763/17, від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 25.06.2019 у справі №924/1473/15.

Скаржник зауважує, що відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №901/2028/13 та від 14.06.2018 у справі №922/4575/16, вказаного не враховано судами. Тобто, згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен періодично, неодноразово та/або систематично проводити перевірки майнового стану боржника із метою належного виконання рішення суду із врахуванням всього періоду перебування виконавчого документу на примусовому виконанні в органі примусового виконання. ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" звертає увагу та просить врахувати, що вказана правова позиція законодавця повністю узгоджена та відповідає (підтримана) також позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 02.12.2020 у справі №911/4670/13, від 19.08.2019 у справі №913/438/16, від 18.07.2018 у справі №915/1294/13, від 23.08.2018 у справі № 911/167/17.

Скаржник зауважує, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина п`ята статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"). Відтак, якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження") передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Аналогічна позиція наведена у правовому висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.08.2020 у справі №910/8130/17.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси проти вимог та доводів останньої заперечує, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Відзив мотивовано тим, що скаржником не обґрунтовано, які саме неправомірні дії оскаржуються та зважаючи на те, що державним виконавцем вчинявся комплекс дій, спрямованих на виконання судового рішення у цій справі.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

4.2. За приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

4.3. Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

4.4. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

4.5. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.6. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 5, 8 частини першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

4.7. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Згідно з пунктами 1, 2, 9 частини першої статті 4 Закону України "Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів верховенства права, законності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

4.8. Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

4.9. З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання.

4.10. Статтею 339-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

4.11. При цьому відповідно до наведених норм закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржити до суду як кожне окреме рішення, дію чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення, так і сукупність певних рішень, дій чи бездіяльності виконавця, які на думку скаржника порушують його права, свободи чи інтереси.

Втім, для визнання діяльності/бездіяльності неправомірною недостатньо одного лише факту неналежного та / або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків (постанова Верховного Суду від 14.10.2024 у справі №910/10222/22).

Оскільки завданням господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, звертаючись до суду, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати, а суд, у свою чергу, зобов`язаний встановити, яке саме право скаржника як сторони виконавчого провадження порушено та підлягає захисту в порядку судового контролю за виконанням (близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №641/7824/180).

4.12. Згідно з частиною другою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника, тому має бути наведено правові підстави та обґрунтовано порушення прав з огляду на обов`язковість виконання судових рішень.

4.13. Відтак ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів сторони виконавчого провадження є неприпустимим, а саме собою порушення норм законодавства ще не є достатньою підставою для задоволення скарги в порядку судового контролю, необхідно також довести та встановити порушення прав саме скаржника, як сторони виконавчого провадження.

Таким чином, якщо державний/приватний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби, порушив встановлений порядок вчинення виконавчих дій, проте при цьому не порушив права скаржника (скаржник не обґрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника, а не будь-якої іншої особи), така скарга задоволенню не підлягає (подібний за змістом висновок викладено Верховним Судом у постановах від 26.09.2023 у справі №911/1840/21 та від 05.12.2018 у справі №904/7326/17).

4.14. Розглядаючи скаргу стягувача судами встановлено, що : 

- рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.04.2024 у справі №925/164/24 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "ТД "Агроторф" на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 115 857,54 грн 3 % річних та 136 685,53 грн інфляційних втрат, 3 788,15 грн судових витрат;

- додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 стягнуто з ТОВ "ТД "Агроторф" на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у задоволенні заяви в частині вимог про стягнення 25 728,88 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовлено;

- 07.05.2024 на виконання рішення по суті спору видано відповідний наказ; 10.06.2024 на виконання додаткового рішення видано наказ;

- 02.08.2025, через систему "Електронний суд", ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" подано скаргу на бездіяльність державного виконавця ВДВС у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24.

Дослідивши доводи скарги та обставини виконавчого провадження судами встановлено: 

- 20.05.2024 головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грудініна Єлизавета своєю постановою відкрила виконавче провадження №75081804 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/164/24 від 07.05.2024 про стягнення з боржника на користь Компанії 115 857,54 грн 3% річних та 136 685,53 грн інфляційних втрат, 3 788,15 грн судових витрат;

- того ж дня 20.05.2024 головний державний виконавець виніс постанови про: стягнення витрат на проведення виконавчих дій; про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника;

сформував запит: до ДФС про наявні рахунки у боржників; на отримання інформації, що становить банківську таємницю; до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів;

сформував супровідний лист про арешт коштів; 

оформив 10 платіжних інструкцій;

- 22.05.2024 представник стягувача звертався з клопотанням №22-1/05 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75081804 з переліком дій, які слід вчинити державним виконавцям з метою виконання наказу суду від 07.05.2024 у справі №925/164/24;

- 11.06.2024 у АСВП зареєстровано лист стягувача у форматі PDF;

- 14.11.2024 та 21.07.2025 виконавець оформив 3 та 1 платіжні інструкції відповідно;

- 21.07.2025 виконавець сформував запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю;

- згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 20.05.2024 на запит державного виконавця №205343442 від 20.05.2024 у боржника наявні відкриті 10 рахунків у вказаних фінансових установах;

- згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2024 на запит державного виконавця №205343441 від 20.05.2024 у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р.в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ;

- платіжні інструкції №24674 від 14.11.2024, №42497 від 21.07.2025 свідчать про вимогу на стягнення з рахунків боржника в межах виконавчого провадження №75081804 на рахунок Відділу 282 245,09 грн; 

- 21.07.2025 державний виконавець відділу Скінтей Олександра зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження № НОМЕР_6;

- 06.08.2025 (тобто поза межами визначеного Компанією у скарзі періоду) державний виконавець відділу Скінтей Олександра винесла постанову про приєднання виконавчого провадження №75081804 до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_5.

Крім того, за результатами нового розгляду суд встановив, що 06.08.2025 державний виконавець відділу Скінтей Олександра також винесла постанови, якими до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_5, у якому в межах виконавчого провадження НОМЕР_4 об`єднано виконавчі провадження НОМЕР_3, НОМЕР_4, приєднано також виконавче провадження №75413764.

Щодо виконавчого провадження №75413764 суд встановив таке:

- 29.06.2024 головний державний виконавець відділу Мельник Єлизавета винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №75413764 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/164/24 від 10.06.2024 про стягнення з боржника на користь Компанії 7 000,00 грн судових витрат, а також постанови про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника;

- 29.06.2024 державний виконавець відділу Мельник Єлизавета зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження №75413764, до ДФС про наявні рахунки у боржника;

- згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 29.06.2024 на запит державного виконавця № 212727638 від 29.06.2024 у боржника наявні відкриті 10 рахунків у вказаних фінансових установах;

- згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2024 на запит державного виконавця №212727637 від 29.06.2024 у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р.в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ;

- 18.02.2025 державний виконавець відділу Скінтей Олександра зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження №75413764;

- платіжна інструкція №5519 від 18.02.2025 свідчить про вимогу на стягнення з рахунків боржника в межах виконавчого провадження №75413764 на рахунок відділу 7 980,75 грн; 

- згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 18.02.2025 на запит державного виконавця №252127391 від 18.02.2025 у боржника наявні відкриті 3 рахунки у вказаних фінансових установах;

- згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 18.02.2025 на запит державного виконавця №252128088 від 18.02.2025 у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р.в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ;

- 18.03.2025 державний виконавець відділу Скінтей Олександра зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження №75413764;

- згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2025 на запит державного виконавця №257831619 від 18.03.2025 у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р.в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ;

- платіжна інструкція №14853 від 18.03.2025 свідчить про вимогу на стягнення з рахунків боржника в межах виконавчого провадження №75413764 на рахунок відділу 7 980,75 грн; 

- 06.08.2025 державний виконавець відділу Скінтей Олександра направила запити до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження №75413764;

- 06.08.2025 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скінтей Олександрою винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №75413764 до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_5.

Щодо виконавчого провадження НОМЕР_3 суд встановив таке:

- головний державний виконавець відділу Скінтей Олександра постановою від 16.07.2024 відкрила виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/480/24 від 28.06.2024 про стягнення з боржника на користь Компанії 48 456,91 грн судових витрат, а також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника;

- 16.07.2024 державний виконавець відділу Скінтей Олександра направила запити до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_3, до ДФС про наявні рахунки у боржника;

- згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 16.07.2024 на запит державного виконавця №215221272 від 16.07.2024 у боржника наявні відкриті 10 рахунків у вказаних фінансових установах;

- згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2024 на запит державного виконавця №215221271 від 16.07.2024 у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р.в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ;

- 14.11.2024 державний виконавець відділу Скінтей Олександра зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_3;

- платіжна інструкція №24671 від 14.11.2024 свідчить про вимогу на стягнення з рахунків боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 на рахунок Відділу 53 583,36 грн;

- 14.11.2024 державний виконавець відділу Скінтей Олександра в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 винесла постанову про розшук майна боржника - легкового автомобіля УАЗ 31622, 2005 р.в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ;

- 06.08.2025 державний виконавець відділу Скінтей Олександра направила запити до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_3;

- 06.08.2025 державний виконавець відділу Скінтей Олександра винесла постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_3.

Щодо виконавчого провадження НОМЕР_4 суд встановив таке:

- 16.07.2024 головний державний виконавець відділу Скінтей Олександра винесла постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/480/24 від 11.06.2024 про стягнення з боржника на користь Компанії 613 805,57 грн інфляційних втрат, 3% річних, судових витрат, а також постанови про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника;

- 16.07.2024 державний виконавець відділу Скінтей Олександра в межах виконавчого провадження НОМЕР_4 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4 у зведене виконавче провадження НОМЕР_5.

4.15. Проаналізувавши зазначені обставини, суди вказали на безпідставність доводів стягувача про те, що з боку органу державної виконавчої служби мала місце неправомірна бездіяльність і невжиття належних заходів до погашення боргу з відповідача по справі. Суди попередніх інстанцій, залишаючи скаргу Компанії без задоволення, також зазначили, що державний виконавець здійснив всі передбачені Законом дії щодо розшуку боржника та його майна, зокрема, зроблені усі відповідні запити, вимоги щодо розшуку його рухомого та нерухомого майна, здійснені запити щодо виявлення рахунків боржника, а також накладені арешти на грошові кошти боржника. Відсутність реального стягнення боргу на користь позивача ще не доводить бездіяльність органу державної виконавчої служби по вжитих для цього заходах. 

До того ж, судом апеляційної інстанції при новому розгляді справи встановлено, що стягувачем у прохальній частині скарги не вказано інформації щодо того, бездіяльність якої саме особи (якого державного виконавця відділу) оскаржується та, відповідно перевірка доводів скарги щодо дій / бездіяльності цієї особи, так і відсутність інформації щодо особи, яка, на думку Компанії скаржника має усунути допущене порушення (порушене право заявника). Суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що заявлені у скарзі вимоги є абстрактними, оскільки у ній не зазначено конкретної дії / дій, до вчинення якої Компанія просить суд зобов`язати державного виконавця, імені якого Компанія також не зазначила.

Таким чином касаційний суд погоджується з висновками суду попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця.

4.16. Касаційний суд зауважує, що протиправною бездіяльністю державного виконавця як суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, необхідно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та / або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків (постанова Верховного Суду від 14.10.2024 у справі №910/10222/22).

Якщо певні дії в межах виконавчого провадження за Законом є лише правом державного виконавця, то саме він вирішує на власний розсуд чи вчиняти ці дії, в якій черговості і в які строки, а не суд і не стягувач у виконавчому провадженні вправі вирішувати ці питання. 

Аналогічні висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 11.02.2026 у справі №925/163/24.

В той час, як зазначалось судами, скаржником у прохальній частині не зазначено які саме дії оскаржуються стягувачем, оскільки державним виконавцем вчинялась сукупність дій необхідних для виконання судового рішення у справі, а вимога стягувача щодо зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо виконання дій у виконавчому проваджені, є декларативною, тоді як повинна стосуватися конкретних дій державного виконавця, до яких його можна зобов`язати по Закону (якщо це буде належним чином доведено). 

Саме по собі дотримання положень Закону (без визначення рішенням суду конкретного алгоритму дій у конкретному спорі), є загальним обов`язком державного виконавця, визначеним самим Законом і є очевидним. 

На підставі викладеного, та враховуючи встановлені судами обставини справи, колегія суддів, не погоджується з позицією стягувача, що з боку органу державної виконавчої служби мала місце бездіяльність і невжиття належних заходів щодо виконання судового рішення у справі. 

Проаналізувавши доводи касаційної скарги Суд вважає їх без підставними і необґрунтованими, оскільки, зводяться до намагань скаржником переоцінити обставини встановлені судами у справі, що відповідно є порушенням положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, як вбачається із тексту і змісту касаційної скарги, вона фактично ґрунтується на доводах які були предметом перегляду судів попередніх інстанцій, оскільки, зазначались скаржником і у скарзі на бездіяльність державного виконавця і у апеляційній скарзі.

Водночас, посилання скаржника на неврахування правових висновків, викладених Верховним Судом щодо застосування положень процесуального законодавства та положень Закону України "Про виконавче провадження" у постановах від 29.10.2018 у справі № 826/14749/16, від 15.09.2025 у справі №910/11384/20 (910/19362/21), від 07.08.2018 у справі №910/25970/14, від 23.08.2018 у справі №911/167/17, від 30.10.2018 у справі №903/1297/14, від 19.08.2020 у справі №910/8130/17, від 07.02.2023 у справі №925/790/17(925/580/20), від 27.03.2023 у справі №904/817/20, від 29.04.2025 у справі №873/70/22, від 02.12.2020 у справі №911/4670/13, від 19.08.2019 у справі №913/438/16, від 18.07.2018 у справі №915/1294/13, від 23.08.2018 у справі № 911/167/17, від 20.04.2021 у справі №873/131/20, від 17.07.2018 у справі №915/1145/17, від 18.06.2019 у справі і №920/330/18, від 07.08.2019 у справі №925/2124/14, відхиляються касаційним судом зважаючи на те, що в даному випадку скаржником взагалі необґрунтовано, які саме неправомірні дії оскаржуються стягувачем, та враховуючи, що судами встановлено, що державним виконавцем вчинявся комплекс дій направлених на виконання судового рішення у справі. До того ж, судові рішення відповідають положенням статей 86, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України, щодо належного встановлення обставин справи та їх дослідження.

4.17. За змістом статті 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за результатами розгляду скарги на дії чи бездіяльність органів державної/приватної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного/приватного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби/приватного виконавця незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної/приватної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Аналогічні висновки, викладено у постановах Верховного Суду від 17.01.2025 у справі № 906/400/22, від 18.05.2022 у справі № 910/21454/17.

З урахуванням зазначеного касаційний суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача на бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24.

4.18. Згідно зі статтею 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 зазначено, що з огляду на імперативні приписи статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо оцінка доказів зроблена судом першої та/або апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що випливає з меж розгляду справи судом касаційної інстанції, що закріплені в частині другій статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування судових рішень, отже, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до положень частин першої та третьої статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

5.2. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

5.3. Частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.4. Доводи заявника касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права під час прийняття оскаржуваних ухвали та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законних та обґрунтованих ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 236, 238, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 у справі №925/164/24 - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна 

О. Кролевець