Справа № 542/706/26
Провадження № 2/542/575/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
заочне

10 червня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого судді Гринь О.О., 
за участю секретаря судового засідання Коркішко А.М., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути із відповідача заборгованість за договором № 4065234 від 13.12.2021 у розмірі 22 0753,00 грн, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 13.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 4065234, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі 5 000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», було укладено договір № 26-07/2024, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4065234. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 4065234 від 13.12.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 22 075,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту -5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16 125,00 грн, заборгованість за комісіями - 950,00 грн.

Ухвалою судді від 14.04.2026 провадження у вказаній справі відкрито та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 58).
Позивач та його представник належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без повідомлення сторін, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 5 зворот, 64, 65).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав (а.с. 60, 61, 66, 67).
Правом подачі відзиву відповідач не скористався.
Ухвалою суду від 10.06.2026 встановлено заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
13.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4065234, за умовами якого відповідач отримав кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000,00 грн (п. 1.2 договору); кредит надається строком на 15 днів з 13.12.2021 (п 1.3 договору); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 28.12.2021 (п 1.4 договору); комісія за надання кредиту: 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. договору); тип процентної ставки - фіксована (п. 1.7. договору); кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1. договору) (а.с. 8 - 10).
Такі ж відомості щодо умов договору містять додатки №1 (графік платежів), № 2 (паспорт споживчого кредиту) до кредитного договору № 4065234 від 13.12.2021, а також анкета-заява на кредит № 4065234 від 13.12.2021 (а.с. 13 - 15).
Відповідно до пункту 2.3.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових або на стандартних умовах.
Пролонгація на пільгових умовах здійснюється за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Строк продовження кредиту може становити 3, 7 та 15 днів з максимальним розміром комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3.00, 5.00 та 10.00 відповідно.
Пролонгація на стандартних (базових) умовах передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжу користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору.
За умовами п. 3.2.6 кредитного договору передбачено право ТОВ «Мілоан» як позикодавця відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з відповідачем у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом відповідача, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Укладений ТОВ «Мілоан» з відповідачем договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 акцепт договору здійснив шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора V72834, дата відправки ідентифікатора 13.12.2021, номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 21).
Згідно з квитанцією № 9f6adb44-3db0-4872-a88a-6f90c9413bfO_637750162675585152, виданою ТОВ «Елаєнс», ТОВ «Мілоан» 13.12.2021 перерахувало на картку НОМЕР_2 карта VISA - 5 000,00 грн (а.с. 22).

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Отже між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений електронний кредитний договір внаслідок якого сторони набули прав та обов`язків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
ТОВ «Мілоан» взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4065234 від 13.12.2021 виконав, перерахувавши кошти на рахунок НОМЕР_2 в розмірі 5 000,00 грн.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідно до здійсненого ТОВ «Мілоан» розрахунку складає 22 075,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 16 125,00 грн, заборгованість за комісіями - 950,00 грн (а.с. 23).
Відповідач вказаного розрахунку заборгованості не спростував.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 24 - 26).
ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» здійснено на користь ТОВ «Мілоан» оплату згідно з договором факторингу, що підтверджується платіжною інструкцією № 448090005 від 26.07.2024 (а.с. 29).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року, за порядковим номером 19096 до реєстру внесено відомості про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , договір про споживчий кредит № 4065234, загальна сума заборгованості - 22 075,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 16 125,00 грн, заборгованість за комісіями - 950,00 грн (а.с. 32 - 35).
Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже до позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги договором споживчого кредиту № 4065234 від 13 грудня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Мілоан», згідно з договором відступлення прав вимоги № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року. Після отримання права вимоги до відповідача, позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.
Оскільки відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав має заборгованість за договором про споживчий кредит № 4065234 від 13.12.2021 в сумі 22 075,00 грн, до позивача перейшло право вимоги на підставі договору факторингу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 22 075,00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд дійшов таких висновків.
Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. 
Крім того представник позивача у позовній заяві просить стягнути 13 000,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинам 1 та 2 ст. 134 цього ж Кодексу встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 
Згідно з ч. 2-6 ст. 137 цього ж Кодексу за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 44).
Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, яке оформлене у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги (п. 2.1 договору).
Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 1112 від 02.02.2026 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», на підставі договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), договір 4065234 на загальну суму 13 000,00 грн (а.с. 48). 
Позивачем надано витяг з акту № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 відповідно до якого, підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та прийняття ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» послуг відповідно до положень укладеного ними договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 (а.с. 49).
Відповідно до пункту 1.2 та 3.1 вказаного акту виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 такі послуги: надання усної консультації з вивчення документів 2 години вартістю 4 000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 години - 9 000,00 грн (а.с. 49).
Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами, виходячи з такого.
Суд звертає увагу на те, що представником позивача завищена вартість наданих послуг, оскільки справа є нескладною, не потребує особливих затрат часу на її складання, має шаблонний характер, процесуальним кодексом віднесена до малозначних справ, судова практика в цій категорії прав є незмінною, категорія справ є поширеною, послуги які надаються адвокатським об`єднанням позивачеві на підставі договору, укладеного не на один окремий позов, а на постійній основі, обсяг доказів, які необхідно зібрати для підтвердження обставин, викладених в позовній заяві є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справах № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19
З огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір витрат позивача не відповідає принципам пропорційності, справедливості та верховенства права, обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0632470043 від 06.04.2026 (а.с. 7). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача слід стягнути: 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2 662,40 грн витрат по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за договором № 4065234 від 13.12.2021 у розмірі 22 075,00 грн (двадцять дві тисячі сімдесят п`ять гривень 00 коп.)
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп). 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 10.06.2026.

Суддя 
Новосанжарського районного суду 
Полтавської області О.О. Гринь