ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4173/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 )
на рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026, ухвалене суддею Бездолею Ю.С., м. Одеса
у справі № 916/4173/25
за позовом: Військової академії (м. Одеса)
до відповідача:  НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 )
про: стягнення 11 238,48 грн,
ВСТАНОВИВ
У жовтні 2025 року Військова академія м. Одеса звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі ВЧ НОМЕР_2 ) про стягнення 11238,48 грн.
Позов мотивований тим, що відповідач відмовляється відшкодовувати позивачу витрати, пов`язані з харчуванням військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (старшого сержанта ОСОБА_1 ) під час відбування ним покарання на гауптвахті у ВЧ НОМЕР_3 , яка в свою чергу відповідно до розпорядження заступника Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України з матеріально – технічного забезпечення від 26.07.2012 № 116/10/173 перебуває на продовольчому забезпеченні у позивача.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2025 вказану позову заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/4173/25, вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідач своїм правом, визначеним п. 1 ч. 1 ст. 178 ГПК України, на подання відзиву на позов не скористався.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 у справі № 916/4173/25 позов задоволено, стягнуто з ВЧ НОМЕР_2 на користь Військової академії 11238,48 грн заборгованості та 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову.
Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду, ВЧ НОМЕР_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на незаконність рішення суду, зазначаючи, зокрема, що:
- старший сержант ОСОБА_1 , з 07.10.2024 по 24.02.2025 перебував у списках особового складу та на всіх видах забезпечення у ВЧ НОМЕР_2 , продовольчий атестат або будь-які інші документи, які б слугували підставою для постановки на продовольче забезпечення в іншій військовій частині, він не отримував, за загальновійськовим набором сухих продуктів до відповідальних посадових осіб відповідача у зазначений період часу не звертався;
- позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факту направлення відповідачу претензії від 30.04.2025 № 25/4/417, договору, акту № 14/1/5 та довідки рахунку № 14/1/6 через АТ «Укрпошта»;
- між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини. Відповідач не може набути фінансового зобов`язання поза межами бюджетної процедури. Суд фактично встановив фінансове зобов`язання без встановлення належної правової підстави його виникнення;
- позивачем, при подання позову, сплачену судовий збір у меншому розмірі, наж встановлено Законом України «Про судовий збір» (2422,40 грн замість 3028 грн).
Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/4173/25, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів з Господарського суду Одеської області.
27.02.2026 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_2 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, як таку, що не відповідає вимогам п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України, встановлено скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.
26.03.2026 від ВЧ НОМЕР_2 надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 за апеляційною скаргою ВЧ НОМЕР_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 у справі № 916/4173/25 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та в закритому режимі, встановлено позивачу строк до 10.04.2026 для подання відзиву та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.
09.04.2026 від Військової академії надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що скаржником жодним чином не спростовані висновки суду.
Будь-яких інших заяви чи клопотань від учасників справи не надходило.
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.
В матеріалах справи наявна телеграма заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України з матеріально-технічного забезпечення генерал-майором ОСОБА_2 , відповідно до якої було надано розпорядження від 26.07.2012 №116/10/173мтз щодо зарахування Військовою академією на продовольче, речове забезпечення та забезпечення пально-мастильними матеріалами особового складу Військової частини НОМЕР_4 та військових частин, що знаходились у неї на відповідних видах забезпечення.
Відповідно до витягів з наказу командира ВЧ НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 07.10.2024 № 257 та від 24.02.2025 № 47/нст, на підставі ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.09.2024 у справі № 487/6615/24 та ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.12.2024 у справі № 477/3137/24, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_1 з 07.10.2024 зараховано, а з 24.02.2025 знято з продовольчого забезпечення у Військовій академії (м. Одеса).
Також про ці обставини свідчать надані позивачем добові відомості зарахування та зняття засуджених, утятих під варту та заарештованих військовослужбовців з продовольчого забезпечення від 07.10.2024 та від 24.02.2025.
В матеріалах цієї справи міститься надана позивачем довідка-розрахунок № 14/1/6 за харчування військовослужбовців ВЧ НОМЕР_2 , відповідно до якої сума утримання старшого сержанта ОСОБА_1 в період з 07.10.2024 по 31.12.2024 (86 діб харчування) становить загалом 11238,48 грн.
Позивачем надано суду проект договору про відшкодування вартості послуг з харчування, а також Акт 14/1/5 про військовослужбовців інших військових формувань, які відбували покарання на гауптвахті.
Вищевказані документи з боку ВЧ НОМЕР_2 не підписані.
В матеріалах цієї справи міститься лист-претензія позивача від 30.04.2025 за вих. № 26/5/567, адресована командиру ВЧ НОМЕР_2 , додатками до якої є: договір б/н про відшкодування вартості послуг з харчування; Акт 14/1/5 про військовослужбовців інших військових формувань, які відбували покарання на гауптвахті; довідка-розрахунок № 14/1/6 за харчування військовослужбовців ВЧ НОМЕР_2 .
На підтвердження факту направлення на адресу відповідача листа № від 30.04.2025 за вих. № 26/5/567 (з додатками) позивачем надано лист з описом вкладення від 30.04.2025 та поштову накладну (трек-номер 0505298092225).
Згідно інформації з веб-сайту АТ «Укрпошта» направлене позивачем поштове відправлення (трек-номер 0505298092225) було вручено одержувачу 09.05.2025.
Предметом позову у даній справі є вимога Військової академії (м. Одеса) про стягнення з ВЧ НОМЕР_2 витрат, пов`язаних з харчуванням військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (старшого сержанта ОСОБА_1 ) під час відбування ним покарання на гауптвахті у ВЧ НОМЕР_3 , яка перебуває на продовольчому забезпеченні у позивача.
Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з його обґрунтованості та доведеності.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно п. 3 Розділу ХХ Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 №394 (в редакції, чинній на момент проходження покарання військовослужбовцями на гауптвахті), засуджені, узяті під варту, заарештовані та затримані військовослужбовці забезпечуються харчуванням за нормою № 1 - загальновійськова відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» через військову частину (установу), до якої прикріплена на продовольче забезпечення гауптвахта. Добова відомість зарахування та зняття засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців на продовольче (з продовольчого) забезпечення (додаток 30) щодня подається начальником гауптвахти у військову частину (установу), на продовольчому забезпеченні якої знаходиться гауптвахта. При цьому в цих відомостях окремим рядком зазначається кількість військовослужбовців інших військових формувань та правоохоронних органів, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - інші військові формування), які харчуються за плату. На продовольче забезпечення засуджені, узяті під варту, заарештовані та затримані військовослужбовці зараховуються наказом командира (начальника) військової частини (установи), на продовольчому забезпеченні якої знаходиться гауптвахта, у встановленому порядку.
Колегія суддів зауважує, що відповідач не заперечує той факт, що старший сержант ОСОБА_1 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , як і не заперечує обставину проходження цим військовослужбовцем покарання у зазначеному позивачем періоді та вірність здійсненого позивачем розрахунку.
У постанові Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 910/3016/23 вказано, що відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Наявними в матеріалах цієї справи доказами підтверджено факт забезпечення харчуванням військовослужбовця під час перебування ним покарання на гауптвахті, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведена обставина настання у відповідача як обов`язку, так і строку для здійснення розрахунків з позивачем. 
Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів, спростовуючих позовні вимоги, не надав.
Оцінивши подані докази, а також враховуючи що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 у справі № 916/4173/25 - без змін.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська