ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/76/26
10 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Чепенюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лагутіної К.А.,
представника позивача Кукурудзи А.Є.,
представника відповідача Федорончук Т.М.,
представника третьої особи Жданова І.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучацької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Бучацької міської ради, в якому з урахуванням нової редакції позовної заяви просить:
визнати протиправною бездіяльність Бучацької міської ради Тернопільської області щодо неприйняття нею передбаченого статтею 124-1 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 , 
зобов`язати Бучацьку міську раду Тернопільської області на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, розглянути заяву позивача та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 . 
Позов обґрунтовано тим, що позивач та його батьки проживають у будинку, розташованому на земельній ділянці площею 0,0952 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0497 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а особисте селянське господарство ведуть на земельній ділянці площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664. Між цими земельними ділянками розташовані землі площею 0,2935 га, які не сформовані як об`єкт цивільних прав та не зареєстровані в ДЗК, через які позивач та його батьки бажають проходити (проїздити) з присадибної земельної ділянки до іншої своєї земельної ділянки. Для вказаного проходу та проїзду між власними земельними ділянками позивачу необхідно використовувати земельну ділянку площею 0,011 га, технічна можливість для цього є та підтверджена висновком судової експертизи, проведеної у цивільній справі №595/440/23.
Ще позивач зазначив, що на вказаних землях площею 0,2935 га розташована ділянка площею 0,26 га, щодо якої органом місцевого самоврядування прийнято рішення про приватизацію громадянкою ОСОБА_3 , яка померла, спадщина прийнята ОСОБА_2 , проте земельна ділянка не сформована. Позивач уже звертався в Бучацький районний суд Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення безстрокового земельного сервітуту щодо земельних ділянок площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства та 0,4 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , які належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 . За результатами розгляду вказаного спору постановою Тернопільського апеляційного суду від 12.06.2025 по справі № 595/440/23 було встановлено, що ОСОБА_3 приватизувала безоплатно земельну ділянку загальною площею 0,26 га, відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 . Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки № 6121284600:02:001, виготовленого ФОП ОСОБА_4 за замовленням ОСОБА_2 , площа даної земельної ділянки становить 0,2935 га та межує із землями гр. ОСОБА_1 № 6121284600:02:001:0664 та № 6121284600:02:001:0497, землями гр. ОСОБА_5 і землями комунальної власності на території с. Переволока. Апеляційний суд виснував, що земельна ділянка, яка перебуває в користуванні ОСОБА_2 є більшою на 0,0335 га від земельної ділянки, яка передана у власність матері відповідача ОСОБА_3 площею 0,26 га, а тому там наявна частина земельної ділянки комунальної власності Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, яка не залучена у справі № 595/440/23 в якості відповідача.
Позивач, враховуючи такі висновки суду апеляційної інстанції, у відповідності до пункту “а” частини першої статті 124-1 ЗК України 17.07.2025 звернувся до Бучацької міської ради з заявою про надання дозволу позивачу та його батькам ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній земельного сервітуту на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 , додавши копії відповідних документів. Бучацька міська рада у відповідь направила лист за №06-10/2102 від 15.08.2025 з зазначенням лише положень статті 124-1 ЗК України, не розглянувши заяву по суті. Через таку бездіяльність відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду 13.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. 
У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив та зазначив, що рішенням Бучацької міської ради від 22.12.2021 № 2238 вирішено затвердити акт обстеження земельної ділянки щодо можливості встановлення сервітуту для влаштування проходу на земельній ділянці ОСОБА_2 , складений 11.11.2021 постійною комісією з питань земельних відносин та планування територій Бучацької міської ради. Як вбачається із акта обстеження комісією земельних ділянок щодо можливості встановлення сервітуту для влаштування заїзду на земельну ділянку позивача в АДРЕСА_2 , що між присадибними земельними ділянками по АДРЕСА_1 відсутній прохід між ділянками ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 до приватизованої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 за кадастровим номером 6121284600:02:001:0664. Комісією проаналізовано схему щодо розподілу спірної території між земельними ділянками ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , виконану сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 , якою передбачено залишення спільного проходу (стежки) у спільному користуванні на земельній ділянці ОСОБА_2 . Альтернативним варіантом комісія рекомендує після проведення комплексу землевпорядних робіт та оформлення права власності на земельні ділянки, укласти договір строкового сервітуту, а саме сезонного використання для збору і посадки врожаю на частину ділянки на право проходу та проїзду орієнтовною площею 0,0032 га, шириною 1 метр по всій довжині ділянки. Оскільки взаємної згоди сторонами не досягнуто, комісія рекомендує вирішити спірне питання в судовому порядку. Земельні ділянки надані у власність ОСОБА_3 , яка померла, та спадщину після якої прийняв її син ОСОБА_2 , який володіє та є користувачем усім її майном, зокрема і земельною ділянкою, на частину якої позивач бажає виготовити документацію із землеустрою для встановлення земельного сервітуту. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Так як Бучацька міська рада не є власником зазначеної земельної ділянки, вона немає законних підстав та повноважень для розпорядження нею, прийняття рішення щодо її надання, передачі чи іншого використання. 
Протокольною ухвалою суду від 12.03.2026 задоволено клопотання відповідача та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 .
Протокольною ухвалою суду від 12.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
Протокольною ухвалою суду від 21.04.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
Представник третьої особи ОСОБА_2 – Жданов І.В. подав до суду пояснення, в яких зазначив, що частина земельної ділянки площею 0,2935 га, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_8 та межує із землями гр. ОСОБА_1 кадастровий номер 6121284600:02:001:0664 та кадастровий номер 6121284600:02:001:0497, а також земельною ділянкою гр. ОСОБА_5 не є землями комунальної форми власності. В матеріалах справи міститься акт обстеження земельних ділянок у с. Переволока від 23.03.2026, який складений та підписаний членами робочої групи, утвореною розпорядженням Бучацького міського голови від 20.03.2026 №77-од. Відповідно до інформації, вказаної в цьому акті обстеження земельних ділянок, - за результатами проведених обмірів робочою групою не встановлено збільшення площі земельної ділянки гр. ОСОБА_2 зі сторони, що межує із ділянками позивача ОСОБА_1 . Робочою групою також не встановлено наявності земельної ділянки комунальної власності між земельними ділянками гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 , за рахунок якої можна було встановити земельний сервітут. Встановлення земельного сервітуту можливо за рахунок земельної ділянки гр. ОСОБА_2 або земельної ділянки гр. ОСОБА_5 . Дані обставини також знаходять своє підтвердження в результатах судової земельно-технічної експертизи, яка була проведена на виконання ухвали Бучацького районного суду від 14.07.2023 в цивільній справі №595/440/23, судовим експертом ТзОВ «Судово-експертне бюро України» Лібич А.М. В експертному висновку № 5 від 10.07.2024 зазначено про те, що фактично між земельними ділянками кадастровий номер 6121284600:02:001:0664 та кадастровий номер 6121284600:02:001:0497, що належать позивачу ОСОБА_1 , розташована земельна ділянка гр. ОСОБА_8 . 
Ще представник третьої особи ОСОБА_2 – Жданов І.В. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі. 
Ухвалою суду від 07.05.2026 у задоволенні клопотання представника третьої особи про закриття провадження в адміністративній справі відмовлено.
Ухвалою суду від 07.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.2026.
У судовому засіданні 10.06.2026 представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позові, представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у заявах по суті справи. 

Заслухавши вступне слово (пояснення) учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок площею 0,0952 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0497 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій знаходиться будинок) та площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 (цільове використання для ведення особистого селянського господарства). Ці земельні ділянки знаходяться неподалік одна від одної, проте не є суміжними і позивач не має проходу/доїзду до земельної ділянки, яка використовується для особистого селянського господарства.
Між цими земельними ділянками розташовані землі площею 0,2935 га, які не сформовані як об`єкт цивільних прав та не зареєстровані в Державному земельному кадастрі, через які позивач та його батьки бажають проходити (проїздити) з власної земельної ділянки площею 0,0952 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0497 до своєї ж земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 з метою ведення на ній особистого селянського господарства.
Земельна ділянка площею 0,2935 га використовується третьою особою ОСОБА_2 . Оскільки з ОСОБА_2 не було досягнуто згоди на використання проходу позивачем до своєї земельної ділянки, то позивач звернувся до загального суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення на його користь безстрокового земельного сервітуту.
Бучацьким районним судом Тернопільської області розглядалася цивільна справа № 595/440/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення на його користь безстрокового земельного сервітуту щодо земельних ділянок площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства та 0,4 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 . Позивачу було відмовлено у задоволенні позову. При цьому при розгляді апеляційної скарги Тернопільський апеляційний суд у постанові від 12.06.2025 по справі № 595/440/23 встановив наступне.
Рішенням чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Переволоцької сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 31.03.1994 вирішено ОСОБА_3 приватизувати безоплатно земельну ділянку загальною площею 0,26 га, що підтверджується архівним витягом із протоколу № 1761/03-02 від 09.12.2022, з яких земельна ділянка 0,22 га, а під забудовою 0,04 га. Із спадкової справи № 329/2016 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 . Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки № 6121284600:02:001, виготовленого ФОП ОСОБА_4 за замовленням ОСОБА_2 , вбачається, що площа даної земельної ділянки становить 0,2935 га та межує із землями гр. ОСОБА_1 № 6121284600:02:001:0664 та № 6121284600:02:001:0497, землями гр. ОСОБА_5 і землями комунальної власності на території с. Переволока. Отже, земельна ділянка, яка перебуває в користуванні ОСОБА_2 є більшою від земельної ділянки на 0,0335 га від тої, яка передана у власність матері відповідача ОСОБА_3 , зокрема площею 0,26 га, що дає підстави колегії суддів вважати про наявність комунальної власності Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, яка не залучена у даній справі в якості відповідача.
Враховуючи такі обставини, викладені у судовому рішенні у справі № 595/440/23, ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_6 після результатів розгляду цивільної справи звернувся до Бучацької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 .
До заяви долучив копії документів про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами № 6121284600:02:001:0664 та № 6121284600:02:001:0497 і на житловий будинок, схему розташування земельної ділянки, на якій планується встановити сервітут, копію постанови Тернопільського апеляційного суду від 12.06.2025 по справі № 595/440/23, копії паспортів і РНОКПП заявників.
У відповідь на цю заяву Бучацька міська рада направила лист № 06-10/2102 від 15.08.2025 такого змісту:
“Бучацька міська рада, розглянувши Вашу заяву від 17.07.2025р. (вх.№Ш- 385/03-20 від 18.07.2025р.) про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, для встановлення на ній земельного сервітуту площею 0,011 га, на земельну ділянку в АДРЕСА_3 міська рада повідомляє наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 ст. 124-1 ЗК України особа, заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з заявою у разі, якщо земельна ділянка перебуває у користуванні - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, або до землекористувача.
До заяви додаються:
а) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності);
б) письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально;
в) проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки);
г) графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту);
ґ) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки).
Враховуючи вищевикладене, подана Ваша заява та документи не відповідають вимогам Земельного кодексу України”.
Фактично Бучацька міська рада по суті не розглянула заяву позивача, бо лист від 15.08.2025 містить лише цитування законодавчої норми і жодної відповіді по суті заяви ОСОБА_1 .
Предметом оскарження у цій справі є бездіяльність Бучацької міської ради Тернопільської області щодо неприйняття нею передбаченого статтею 124-1 ЗК України рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача наполягає на тому, що таку заяву Бучацька міська рада не могла розглянути по іншому, бо згадана заявником земельна ділянка площею 0,011 га не відноситься до земель комунальної власності.
Отож у цій справі суд має встановити чи допустила бездіяльність Бучацька міська рада заяви при розгляді заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту та чи є між земельними ділянками з кадастровими номерами № 6121284600:02:001:0664 та № 6121284600:02:001:0497 (належними позивачу) землі комунальної власності. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Рішення, дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).
Згідно з частиною першою статті 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок із земель комунальної власності у користування належить до повноважень сільських, селищних, міських рад.
За змістом частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно з частиною десятою статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до частини одинадцятої статті 79-1 ЗК України державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.
За приписами частин першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Згідно з абзацом третім частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.
Відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту (частина шоста статті 21 цього ж Закону).
Відомості про суборенду, сервітут, які поширюються на частини земельних ділянок, вносяться до Державного земельного кадастру до здійснення державної реєстрації цих прав (частина перша статті 29 цього ж Закону).
Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначають специфіку визначення правового статусу земельних ділянок, їх формування в залежності від часу виникнення прав на них, особливості оформлення та визнання прав на них. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок (абзаци перший-третій пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень).
За змістом статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно зі статтею 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Аналогічна вимога закладена у статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка зазначає, що державній реєстрації прав підлягає право користування (сервітут).
Отже, з 01.01.2016 основним документом, що підтверджує реєстрацію права на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У спірному випадку позивач має належне підтвердження права власності на дві земельні ділянки, на одній з яких він побудував житловий будинок ( АДРЕСА_1 ) - земельна ділянка площею 0,0952 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0497 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а на іншій веде особисте селянське господарство - земельна ділянка площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 із видом цільового використання - для ведення особистого селянського господарства.
Ці дві земельні ділянки не є суміжними та не мають проходу (проїзду) між собою.
Згідно з даними Державного земельного кадастру між цими земельними ділянками знаходяться землі площею 0,2935 га, які не сформовані, право власності не зареєстроване.
Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,2935 га перебуває у фактичному користуванні третьої особи ОСОБА_2 .
Під час підготовчого провадження суд неодноразово витребовував у третьої особи та відповідача докази правових підстав користування ОСОБА_2 цією земельної ділянкою, у разі перебування у власності – зобов`язував надати докази права власності на землю.
Учасниками справи суду надані копія рішенням чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Переволоцької сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 31.03.1994, яким вирішено ОСОБА_3 (матір ОСОБА_2 ) приватизувати безоплатно земельну ділянку загальною площею 0,26 га, з яких земельна ділянка 0,22 га, під забудовою 0,04 га. 
ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , у тому числі земельну ділянку загальною площею 0,26 га, проте право власності на таку не оформив. Сам факт отримання свідоцтва про право на спадщину ще не означає остаточного оформлення права власності на нерухоме майно. Після отримання свідоцтва спадкоємець має зареєструвати своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте на даний час таке право власності за ОСОБА_2 не зареєстроване.
Водночас фактичні обміри земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_2 , вказують на те, що така є більшою від земельної ділянки, яка була передана у власність його матері ОСОБА_3 на 0,2935 га – 0,26 га = 0,0335 га.
При цьому відповідач хоч і визнає розбіжності у площах земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні третьої особи ОСОБА_2 і становить 0,2935 га, і яку приватизувала його матір 0,26 га, проте вважає, що збільшена земельна ділянка має належати ОСОБА_2 . Суд критично оцінює такі пояснення відповідача, бо жоден письмовий доказ, наданий учасниками справи не вказує на те, що ОСОБА_2 має належати земельна ділянка більшою площею, ніж 0,26 га внаслідок її спадкування після смерті матері.
А тому суд вважає слушними міркування позивача, що в даному випадку земельна ділянка площею 0,0335 га відноситься до земель комунальної власності Бучацької міської ради та самовільно використовується третьою особою без жодних правовстановлюючих документів на цю частину площі земельної ділянки.
Вказані обставини також встановлені у постанові Тернопільського апеляційного суду від 12.06.2025 у цивільній справі № 595/440/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення на його користь безстрокового земельного сервітуту щодо земельних ділянок площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства та 0,4 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 . 
Стаття 124-1 ЗК України визначає порядок встановлення земельних сервітутів на землях державної, комунальної власності.
Відповідно до частини першої є статті особа, заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з заявою у разі, якщо:
а) земельна ділянка не передана у користування або у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях, не сформованих у земельні ділянки, - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності;
б) земельна ділянка перебуває у користуванні - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, або до землекористувача.
У заяві має бути зазначена мета встановлення земельного сервітуту.
До заяви додаються:
а) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності);
б) письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально;
в) проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки);
г) графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту);
ґ) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки).
За змістом частини другої статті 124-1 ЗК України у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці:
особа відповідно до пункту "а" частини першої цієї статті приймає рішення про надання згоди на встановлення земельного сервітуту та забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні;
особа відповідно до пункту "б" частини першої цієї статті забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні.
Укладення договору про встановлення земельного сервітуту з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування здійснюється на підставі рішення цього органу. У разі відмови в укладенні договору про встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки державної, комунальної власності такий договір визнається укладеним за рішенням суду.
У разі подання заяви про надання згоди на встановлення земельного сервітуту для розміщення лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури, трубопроводів, інших лінійних комунікацій, або подання заяви про надання згоди на встановлення земельного сервітуту для розгортання, експлуатації електронних комунікаційних мереж, поданої постачальником електронних комунікаційних мереж та/або послуг, який відповідно до Закону України "Про електронні комунікації" внесений до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, прийняття рішення про надання згоди на встановлення земельного сервітуту, забезпечення укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надання мотивованої відмови у встановленні земельного сервітуту здійснюється протягом 14 днів з дня реєстрації такої заяви.
Частина третя статті 124-1 ЗК України вказує на те, що у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування протягом одного місяця з дня отримання заяви приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, який надав такий дозвіл, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки.
Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
У рішенні органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має зазначатися вичерпний перелік підстав для такої відмови з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Повторне надання відмови з підстав, не зазначених у раніше наданій відмові, не допускається, крім не усунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови, а також випадків, коли підстава відмови виникла пізніше надання попередньої відмови.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення земельного сервітуту для будівництва, розміщення та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури або у разі розташування на земельній ділянці, яку передбачається сформувати, будівель, споруд, які перебувають у власності заявника, та необхідності встановлення земельного сервітуту для розміщення, доступу та експлуатації таких будівель, споруд, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.
До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Протягом шести місяців з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах орієнтовного місця розташування земельних ділянок, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої наданий відповідним органом, забороняється:
надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, яка передбачає формування земельних ділянок;
передача земельних ділянок державної, комунальної власності у власність, користування.
У спірному випадку позивач як заінтересована особа у встановленні земельного сервітуту на землях комунальної власності 0,0335 га підставно звернувся до Бучацької міської ради з заявою для встановлення земельного сервітуту на землях, не сформованих у земельні ділянки, та просив надати дозвіл позивачу та його батькам на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній земельного сервітуту на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 .
До цієї заяви було додано копії документів, вказані у статті 124-1 ЗК України, а саме: копії документів про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6121284600:02:001:0497, 6121284600:02:001:0664 та на житловий будинок; схема розташування земельної ділянки, на якій планується встановити сервітут; копія постанови Тернопільського апеляційного суду.
З наданої відповіді Бучацької міської рад № 06-10/2102 від 15.08.2025 вбачається, що відповідачем надана формальна відписка, яка лише містить норму ЗК України, заява ОСОБА_1 на засіданні сесії міської ради не виносилася, не обговорювалася, заява по суті не розглядалася взагалі.
Відповідно до статті 59 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” (далі - Закон №280/97-ВР), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Суд ще раз зауважує на положеннях абзацу четвертого частини третьої статті 124-1 ЗК України, відповідно до яких у рішенні органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має зазначатися вичерпний перелік підстав для такої відмови з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Не прийняття такого рішення органом місцевого самоврядування на пленарному засіданні сесії ради за результатами розгляду заяви позивача поданої у відповідно до статті 124-1 ЗК України вказує на протиправну бездіяльність відповідача.
Відтак наявні обґрунтовані підстави для визнання протиправною бездіяльності Бучацької міської ради щодо неприйняття нею передбаченого статтею 124-1 ЗК України рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 , 
Вирішуючи питання щодо похідної позовної вимоги про зобов`язання Бучацьку міську раду на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, розглянути заяву позивача та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 , то суд враховує наступне.
За змістом статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Відтак, способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання Бучацьку міську раду на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням вищевикладених висновків суду. При цьому суд не вправі на даний час зобов`язувати відповідача приймати рішення саме про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту, бо відповідач взагалі заяву позивача не розглядав по суті у встановленому законом порядку, а тому вимога прийняття саме рішення на користь позивача є передчасною. 
Позов належить задовольнити частково.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. 
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 532,48 грн, сплачений відповідно до квитанції від 07.01.2026.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Бучацької міської ради (Майдан Волі, 1, місто Бучач, Тернопільська область, 48400, код ЄДРПОУ 04058479), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Бучацької міської ради щодо неприйняття нею передбаченого статтею 124-1 Земельного кодексу України рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зобов`язати Бучацьку міську раду на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,011 га для встановлення на ній безоплатного земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 на право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до власної земельної ділянки площею 0,181 га з кадастровим номером 6121284600:02:001:0664 строком на десять років за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бучацької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві грн 48 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2026 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.