Справа № 136/2322/25
провадження № 2/136/897/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року      м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Козаченко А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ»), в інтересах якого діє представник Кудіна А.В., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором №73951365 від 29.12.2024 в розмірі 30 260,00 грн., з яких: 17 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 8 160,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом, 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, 2 550 грн. – комісія за надання кредиту та судові витрати в сумі 2422,40 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 29.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем було укладено кредитний договір №73951365, який був укладений у вигляді електронного документа із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Надалі, 27.03.2025 за договором факторингу №27/03/25 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передано право кредитної вимоги позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ», а відповідно до додатку до договору факторингу позивачем набуто право кредитної вимоги за кредитним договором №73951365 в розмірі 30 260,00 грн., з яких: 17 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 8 160,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом, 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, 2 550 грн. – комісія за надання кредиту. Всупереч ст. 1082 ЦК України відповідач не сплатив позивачу вказаної суми боргу. Таким чином, оскільки за вищевказаним кредитним договором сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення вказаного договору на таких умовах шляхом підписання його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому після отримання за договором факторингу позивачем прав кредитної вимоги, позивач має право стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості в загальному розмірі 30 260,00 грн.
Ухвалою суду від 03.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.
Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні.
Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, 25.12.2025 та 19.02.2026 судові виклики повернуто до суду за відомостями Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений.
Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовані нормами ЦК України та умовами укладених між сторонами договорів.
Судом встановлено, що 29.12.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №73951365 (а.с. 6-12), відповідно до п. 2.1 кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Відповідно до умов Договору кредиту № 73951365 від 29.12.2024 сума позики становить 17 000,00 гривень (п.п. 2.2.1); строк кредиту - 30 днів (п.п 2.2.2), процентна ставка – 0,500% в день (фіксована) (п.п. 2.2.3.), комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2550,00 грн.
Відповідно до п.2.5 Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, не залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до плвного погашення заборгованості за Договором.
Як зазначено в п.п. 10.5.1. п. 10.5 якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 10.5.2. Якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, за користування Кредитом (його частиною) понад встановлений Договором строк, у випадку невиконання Позичальником умов Договору. 
У додатку № 1 до Договору позики № 73951365 від 29.12.2024 сторони узгодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит: Дата видачі кредиту/дата платежу – 29.12.2024/27.01.2025. Кількість днів у розрахунковому періоді – 30, сума кредиту за договором – 17 000,00 грн.; проценти за користування кредитом – 2550,00 грн.; комісія за надання кредиту – 2550,00 грн., загальна вартість кредиту – 22 100,00 грн. (а.с. 13).
Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73951365 від 29.12.2024 та Додаток №1 до нього підписані ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису, одноразового ідентифікатора «48471».
Згідно довідки ТОВ«ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 04.11.2025 слідує, що 29.12.2024 на номер платіжної картки НОМЕР_1 було перераховано 17 000,00 грн. (а.с. 16).
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги боржників, вказаним у Реєстрі Боржників (а.с. 21-25).
Згідно платіжної інструкції № 724 від 30.05.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перерахувало ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 4 400 367,96 грн. як плату за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 1 від 27.03.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 (а.с. 28).
На підставі Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, реєстру Боржників № 6 від 27.03.2025 (а.с. 30) та акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 6 від 27.03.2025 (а.с. 27) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги за Договором надання коштів у кредит №73951395 від 29.12.2024 до відповідача в сумі 30 260,00 грн., з яких: 17 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 8 160,00 грн. – сума заборгованості за понадстрокове користування позикою; 2550,00 грн. – комісія за надання кредиту. 
Згідно із розрахунком заборгованості № 73951395 станом на 15.10.2025 сума заборгованості не погашена, залишок заборгованості складає 30 260,00 грн. (а.с. 17-19).
Частиною першою та третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).
Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредиту № 73951365 від 29.12.2024, надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договори є дійсними, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитними договорами первісним кредиторам, що не позбавляє його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями.
Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписав договір, який є предметом цього судового розгляду електронним підписом одноразовим ідентифікатором з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак було дотримано презумпцію правомірності договору, отож права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення такого договору, підлягають виконанню.
На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості.
Згідно з вимогами статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Приписами абзацу другого частин першої статті 1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України.
Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.
Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено.
Суд звертає увагу, що відповідач повідомлявся в установленому порядку про розгляд цивільної справи, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього позивача про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення ним відповідних договорів, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право позивача є порушеним та підлягає судовому захисту на загальну суму 22 100 (двадцять дві тисячі сто) гривень 00 копійок, з яких: 17 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2 550,00 грн – комісія за надання кредиту.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою судом зазначається наступне.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц.
На думку суду, оскільки строки користування наданими у позику коштами згідно Договору кредиту № 73951365 від 29.12.2024 чітко обумовленні його умовами, а відтак відсотки повинні бути сплачені виключно за передбачений цим Договором строк (30 днів).
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом, тобто як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України, судом застосовуються положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано відсотки за понадстрокове користування кредитом за неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, тобто у період дії в Україні воєнного стану, а саме після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем, а отже відповідні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8160,00 грн задоволенню не підлягають.
За таких обставин, суд задовольняє позов частково.
В решті сума заборгованості за цим кредитним договором встановлена на підставі наданих суду доказів. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування розміру суми заборгованості не надав, а тому суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 100 (двадцять дві тисячі сто) гривень 00 копійок, з яких: 17 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2 550,00 грн – комісія за надання кредиту, які і підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., ціна позову становила 30 260,00 грн, позов задоволено на суму 22 100,00 грн., тобто на 73,03% (22 100,00 х 100 % : 30 260,00), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 769,07 грн. (2422,40 х 73,03 %) судового збору.
На підставі керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 141, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, ЄДРПОУ 35625014) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у AT «ТАСкомбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 73951365 від 29.12.2024 в розмірі 22 100 (двадцять дві тисячі сто) гривень 00 копійок, з яких: 17 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2 550,00 грн – комісія за надання кредиту.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 769,07 (одна тисяча сімсот шістдесят дев`ять) гривень 07 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Д. Іванець