Справа №587/2408/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Вортоломей І. Г.	
Номер провадження 33/816/648/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Струць Т.І. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що 12 травня 2025 року об 11 год. 40 хв. на дорозі Суми-Полтава 1 км неподалік с. Бездрик він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою газоаналізатора Алкотестер Драгер 6820, результат огляду позитивний 0,65 проміле. Від проходження огляду в наркодиспансері відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Струць Т.І. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно її підзахисного закрити, за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що у матеріалах справи немає жодного документального підтвердження правомірності зупинки ОСОБА_1 , а тому, всі подальші вимоги працівників поліції до останнього, зокрема, й проходження огляду на стан сп`яніння, він виконувати не зобов`язаний, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, посада – водій, і проведення його огляду мало відбуватись у передбаченому ст. 266-1 КУпАП порядку і відсутність уповноваженого співробітника ВСП призводить до недійсності результатів такого огляду, а протокол, складений поліцейським замість уповноваженою особою Військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, згідно статті 235-1 КУпАП, робить зазначений протокол недопустимим доказом у справі.
Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо були дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, а отже, в його дія:: відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ст.247 КУпАП; зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Також, апелянт наголошує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, захищає Батьківщину, бере участь безпосередньо в бойових діях в Донецькій, Луганській областях, що підтверджується довідкою, яка була долучена до матеріалів справи, раніше за адміністративні правопорушення до відповідальності не притягувався, а тому, за умов, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за яким останній притягають до адміністративної відповідальності, виходячи з його фактичних обставин, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, наявні підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у відповідності до ст. 22 КУпАП, із закриттям провадження по справі в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.
У додаткових поясненнях до апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, його безпосередні обов`язки пов`язані з евакуацією техніки, перевезенням особового складу та забезпеченням бойових завдань, і у разі позбавлення права керування транспортом, він втратить можливість виконувати ці завдання, що негативно вплине на боєздатність підрозділу та загалом на обороноздатність країни. Крім того, позбавлення права керування транспортом у даному випадку буде непропорційним можливому порушенню, адже фактична шкода не доведена, а сама процедура фіксації правопорушення мала численні порушення.
У призначене судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Струць Т.І. не з`явились, остання у додаткових поясненнях, направлених на адресу суду, просила здійснити апеляційний розгляд без їх участі, а тому, перевіривши матеріали даної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, була встановлена суддею з врахуванням зібраних у справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №328061 від 12 травня 2025 року, рапорту помічника чергового ВП №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, роздруківки проведеного за допомогою Алкотест 6820 огляду, тест №492, результат – 0,65 проміле, Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом.
Саме його даними, підтверджується зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і вважати таку зупинку незаконною, на що вказує апелянт в апеляційній скарзі, підстави відсутні, з огляду на те, що працівники поліції у такий спосіб відреагували на повідомлення, яке надійшло на лінію «102», що останній керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Вказаним відеозаписом, також, підтверджується і те, що під час спілкування, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що від нього відчувається запах спиртного та запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер погодився, за результатом проведення якого було отримано результат – 0,65 проміле, при допустимі нормі 0,2 проміле. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що зазначене свідчить про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння і з`ясував, чи згоден останній з таким результатом, а також запропонував проїхати пройти огляд у найближчому медичному закладі. ОСОБА_1 зазначив, що з таким результатом згоден та їхати у лікарню для проходження огляду не бажав. 
Вказані обставини стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, який останній підписав власноручно і жодних зауважень чи заперечень щодо зазначеного в ньому не склав. Також, апеляційний суд зауважує, що і в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 поставив свій підпис з результатом проведеного огляду 0,65 проміле.
Таким чином, саме вказаним відеозаписом підтверджується і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і законність його зупинки працівниками поліції, і ознаки сп`яніння, які були виявлені у останнього – запах алкоголю з порожнини рота, і проходження водієм огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат тестування 0,65 проміле, щодо якого останній не заперечував.
Також, на спростовування доводів захисника щодо порушення процедури огляду її підзахисного на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зауважує, що з врахуванням того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом поза межами території будь-якої військової частини, і жодним доказом не підтвердив, що на час зупинки виконував обов`язки військової служби, його огляд та складання відносно нього адміністративного матеріалу саме правниками поліції було цілком правомірним і для проведення такого огляду представниками ВСП у порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП, підстав не було, а відповідно, не було підстав і для складання протоколу відносно останнього уповноваженою особою Військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до відповідальності за вказаною статтею, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких доказів здобуто не було.
Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, захищає Батьківщину, бере участь безпосередньо в бойових діях в Донецькій, Луганській областях, його безпосередні обов`язки пов`язані з евакуацією техніки, перевезенням особового складу та забезпеченням бойових завдань, і у разі позбавлення права керування транспортом, він втратить можливість виконувати ці завдання, що негативно вплине на боєздатність підрозділу та загалом на обороноздатність країни, то апеляційний суд зауважує, що на даний час до діючого законодавства України не внесено змін, за яких військовослужбовців, які виконують певні завдання, можливо було б звільнити від адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, закрити провадження за малозначністю або ж піддати таких осіб іншому адміністративному стягненню, ніж передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У даному випадку, за встановлених обставин винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення на останнього накладено суддею з врахуванням діючого законодавства, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, яке є безальтернативним.
Таким чином, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення судді суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування та обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю за відсутністю події та складу даного правопорушення чи за малозначністю, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, оскаржувану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294,295 КУпАП, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Струць Т.І. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.