ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/114/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
секретар судового засідання – І.С. Мисько,
за участю представників сторін:
від скаржника: Р.С. Санагурська, С.О. Васильєва
від Дніпровського міжрегіонального управління МЮУ: К.О. Бобровська
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 (суддя Д.О. Бездоля, м.Одеса, повну ухвалу складено 23.03.2026) про заміну сторони правонаступником
у справі №916/114/25
за позовом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
до відповідача: Головного управління ДПС в Одеській області
про стягнення 25961,53 грн,
за участю: Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:
Коротка історія справи 
У 2025 році Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – Південне управління, позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення 25961,53грн.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що підстави набуття відповідачем спірних коштів, перерахованих відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з отриманих коштів від реалізації майна боржника під час здійснення зведеного виконавчого провадження №48501594, відпали у зв`язку з визнанням судовим рішенням недійсними торгів з реалізації арештованого майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лагуна-Рені». Водночас, як наголошує позивач, відповідач безпідставно ухиляється від повернення цих коштів за вимогою позивача. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.06.2025 у справі №916/114/25, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025, позов задоволено повністю.
08.12.2025 на примусове виконання рішення виданий відповідний наказ.
10.02.2026 до Господарського суду Одеської області від Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі також – Дніпровське управління) надійшла заява про процесуальне правонаступництво, в якій заявник просив замінити стягувача у наказі Господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/114/25 від 24.06.2025 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 у справі №916/114/25 з Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
В обґрунтування вказаної заяви заявник послався на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 №517 було перейменовано Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (код ЄДРПОУ – 43315529) на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ – 43315529 ), а також утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, зокрема, Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ – 45862901), повноваження якого поширюються на Автономну Республіку Крим, Миколаївську, Одеську, Херсонську області, м. Севастополь. В цей же час, як наголошує заявник, наразі структурні підрозділи в Одеській, Миколаївській та Херсонський областях, Автономній Республіці Крим та міста Севастополя виключені із структури Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (стара назва - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та функціонують в новоутвореній структурі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі також– Одеське управління). 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 заяву Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задоволено. Замінено позивача у справі №916/114/25 та сторону – стягувача у наказі Господарського суду Одеської області від 08.12.2025 про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/114/25 від 24.06.2025 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на його правонаступника – Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню, оскільки у спірних правовідносинах цієї справи відбулось процесуальне правонаступництво позивача (стягувача) на підставі постанови Кабінету Міністрів України №517 від 06.05.2025, якою передано компетенцію від одного суб`єкта (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого та у зв`язку з цим Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вибуло із спірних правовідносин, тоді як Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України набуло відповідних повноважень.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
Одеське управління у своїй апеляційній скарзі просило скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви Дніпровського управління про заміну сторони у справі.
Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначив, що ані постанова Кабінету Міністрів України №517 від 06.05.2025, ані наказ Міністерства юстиції України №3681/5 від 31.12.2025 «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій», не містять положень щодо переходу повноважень від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Фактично станом на 31.12.2025 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке одночасно було перейменовано на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, припинило здійснення своїх функцій на території Автономної Республіки Крим, Миколаївської, Одеської, Херсонської областей та м. Севастополя, тоді як Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України розпочало їх виконання, водночас зазначена фактична обставина не може розглядатися як реорганізація юридичної особи, яка має наслідком процесуальне правонаступництво.
Позиція Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу Дніпровське управління просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду – залишити без змін.
Зокрема, Дніпровське управління звернуло увагу на те, що стягнення на користь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) коштів у справі №916/114/25 відбулося в межах здійснення відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) публічно-владних адміністративних функцій у сфері примусового виконання судових рішень та рішень інших органів. 
При цьому Дніпровське управління наполягає на тому, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) втратило повноваження державного органу, який згідно із законом виконує функції з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів на території Одеської області, а відтак і реалізовувати права, надані йому за вищевказаним судовим рішенням, оскільки таке повноваження передано для виконання завдань і функцій новоствореному Одеському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України. З цього моменту відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, а тому факт припинення (ліквідації) юридичної особи не є вирішальним.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу зареєстровано судом 03.04.2026 за вх.№1389/26.
Одночасно скаржником подано заяву (вх.№1391/26 від 03.04.2026) про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 про заміну сторони правонаступником у справі №916/114/25 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати копії матеріалів справи №916/114/25, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
14.04.2026 на адресу апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 апеляційну скаргу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 про заміну сторони правонаступником у справі №916/114/25 залишено без руху. 
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 поновлено Одеському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 про заміну сторони правонаступником у справі №916/114/25. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено учасникам справи строк до 08.05.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.05.2026 о 10:30 год.
05.05.2026 від Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1389/26/Д2 від 05.05.2026).
15.06.2026 від Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№1389/23/Д3 від 15.06.2026).
Протокольною ухвалою суду від 12.05.2026 з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи оголошено перерву у судовому засіданні до 30.06.2026 об 11:30.
Ухвалою суду від 12.05.2026 повідомлено учасників справи про те, що наступне судове засідання у справі №916/114/25 відбудеться 30.06.2026 об 11:30 год, а також про місце його проведення.
З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 12.05.2026 вирішено розглянути апеляційну скаргу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 про заміну сторони правонаступником у справі №916/114/25 поза межами строку, встановленого у частині другій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.
У судових засіданнях апеляційної інстанції, які за клопотанням Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України проводились в режимі відеоконференції, представник останнього та представник Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надавали усні пояснення, відповідно до яких підтримали свої правові позиції щодо здійсненого судом першої інстанції правонаступництва.
Головне управління ДПС в Одеській області про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлялося належним чином, проте у жодному з них участі не брало.
Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України участь у судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.
Апеляційний суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови учасникам для представлення своєї позиції, тоді як відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного. 
Процесуальне правонаступництво регулюється статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. Ця норма корелюється зі статтею 334 цього ж Кодексу та частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Питання про заміну сторони у справі її правонаступником вирішується судом у порядку, передбаченому статтею 52 Господарського процесуального кодексу України, частиною першою якої передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина друга статті 52 Господарського процесуального кодексу України). 
Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 Господарського процесуального кодексу України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Процесуальне правонаступництво у розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу. На стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.
Суд будь-якої інстанції, незалежно від стадії судового процесу, зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №264/5957/17, а також постанови Верховного Суду: від 16.10.2018 у справі №910/15792/14, від 25.07.2019 у справі №903/916/17, від 11.09.2019 у справі №903/908/17, від 15.10.2019 у справі №910/22289/15, від 27.11.2019 у справі №5023/1704/12).
Відповідно до частин першої, другої статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Таким чином, обов`язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження та правонаступництво сторони, що вибула, іншим суб`єктом з переходом прав та обов`язків.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю (пункт 6.6. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14, пункт 78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2- 7763/10).
На стадії виконання судового рішення процесуальне правонаступництво являє собою одну з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб та є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником).
На стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.
Для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №264/5957/17).
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 334 Господарського процесуального кодексу України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, у цих правовідносинах.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі №910/16586/18 виснував, що у розумінні положень наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших, передбачених законом випадках, у тому числі у випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.
Слід зазначити, що перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта матеріального правовідношення до іншого не тягне автоматичної зміни осіб у процесуальному відношенні. Проте згідно з положеннями статті 52 Господарського процесуального кодексу України суд, за наявності клопотання, може залучити до участі у справі правонаступника позивача у справі у разі його заміни у відносинах, щодо яких виник спір, іншою особою.
Наявність або відсутність процесуального правонаступництва підлягає встановленню окремо у кожному конкретному випадку.
Розглядаючи відповідну заяву про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступниками суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів (аналогічна позиція викладена в ухвалі Великої палати Верховного суду від 28.11.2019 у справі №916/2286/16). 
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 №517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» (далі – постанова №517), зокрема, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перейменовано на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, а також утворена нова юридична особа публічного права – Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, як новий міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції України.
Додатком 1 до постанови №517 визначені адміністративно-територіальні одиниці, на які поширюються повноваження Одеського управління, а саме: Одеська, Миколаївська та Херсонська області, а також Автономна республіка Крим і м. Севастополь. При цьому адміністративно-територіальні одиниці, на які поширюються повноваження Дніпровського управління є Дніпропетровська, Запорізька та Кіровоградська області.
Наказом Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 31.12.2025 №7244-к «Про введення в дію Структури та штатної чисельності, штатних розписів», з 31.12.2025 введена в дію структура та штатна чисельність Дніпровського управління, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 19.12.2025 №3541/5 «Про затвердження структури та штатної чисельності», за змістом яких до структури Дніпровського управління не входять відділи примусового виконання рішень, юрисдикція яких поширюється на Одеську область.
Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 31.12.2025 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 43315529) змінило назву на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 43315529), а 26.05.2025 зареєстровано нову юридичну особу публічного права - Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 45862901). 
За змістом наказу Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5 «Про затвердження Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України», основними завданнями міжрегіонального управління є, зокрема: реалізація державної правової політики, державної політики з питань банкрутства та державної політики у сфері запобігання неплатоспроможності боржників, у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб — підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, забезпечення реалізації державної політики у сферах організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).
У спірних правовідносинах сторін цієї справи позивач заявив до стягнення з відповідача безпідставно набуті останнім грошові кошти під час виконання зведеного виконавчого провадження №48501594 за рахунок отриманих коштів від продажу реалізованого майна боржника за результатами проведених електронних торгів. Необхідність звернення до суду з позовом була обумовлена тим, що згідно з судовими рішеннями, які набрали законної сили, електронні торги були визнані недійсними, внаслідок чого з Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області були стягнуті кошти, зараховані на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби за результатом проведення торгів. 
Отже, у спірних правовідносинах позивач діяв як територіальний орган Міністерства юстиції України з повноваженнями щодо забезпечення реалізації державної політики у сферах організації примусового виконання рішень судів. 
В контексті наведеного, колегія суддів враховує, що у спірних правовідносинах у цій справі для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи не тільки матеріальних прав правопопередника, а й передачі адміністративної компетенції (публічне правонаступництво), зважаючи на таке.
Як вбачається зі сталої та послідовної позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 06.10.2020 у справі №804/958/17, від 26.02.2024 у справі №380/4844/21, від 18.11.2025 у справі №815/6834/15, питання правонаступництва у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) є окремим, особливим видом правонаступництва, під яким розуміється перехід в установлених законом випадках повноважень та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Тобто, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини щодо набуття відповідних прав (передачу адміністративної компетенції) іншою особою, а саме: функції щодо Одеської області передані від Дніпровського управління до Одеського управління згідно з постановою Кабінету Міністрів України №517 та додатком №1 до неї, а також зважаючи, що стягувачем у справі має бути орган, який володіє владними повноваженнями на відповідній території на момент вчинення дії і на сьогодні Дніпровське управління не має підрозділів в Одеській області, з метою дотримання принципу безперервності державних функцій та зважаючи, що кошти мають бути повернуті на депозитний рахунок органу Державної виконавчої служби за місцем виконання рішення, в той час як власником таких рахунків в Одеській області тепер є Одеське управління, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для заміни позивача у справі №916/114/25 та стягувача у наказі Господарського суду Одеської області від 08.12.2025 про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/114/25 від 24.06.2025 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 - Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр.Дмитра Яворницького, 21-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 43315529) на його правонаступника у спірних правовідносинах цієї справи – Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65605, код ЄДРПОУ 45862901). 
У наведених вище висновках колегія суддів враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 08.06.2026 у справі №916/3293/25, в якій предметом касаційного перегляду була постанова апеляційної інстанції в частині задоволення клопотання Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну позивача його правонаступником та заміни позивача - Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області на його правонаступника, в юрисдикції якого перебуває відповідне виконавче провадження, – Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901). 
Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував висновків суду першої інстанції про наявність підстав для заміни сторони (стягувача) та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
Згідно із статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на встановлені обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в апеляційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 269-271, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 про заміну сторони правонаступником у справі №916/114/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 06.07.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран