ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 травня 2026 року 	м.Суми	

Справа №588/2109/25 
Номер провадження 22-ц/816/2016/26
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Черних О. М. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Замченко А. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Лебедь О.В., у справі за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
установив:
1. Описова частина
Короткий зміст вимог позову
У грудні 2025 року представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС») звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 . 
Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного Договору № 3803415 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08 липня 2023 року (далі - Кредитний договір) між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (торгова марка «Credit7») та відповідачкою, вона отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730% річних).
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора та підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Відповідачка відповідно до умов Кредитного договору, п. 6.1.16, 6.1.17, 6.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти кредитний договір та електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, надісланий на номер телефону, що наданий відповідачкою. Кредитні кошти були перераховані відповідачці 08 липня 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
24 квітня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено Договір факторингу № 24/04/24 від 24 квітня 2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3803415 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08 липня 2023 року перейшло до позивача.
Внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на дату переходу вимог до позивача, становить 60 660 грн. та складається з: 9000 грн. заборгованість за кредитом; 51660 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 25 % за кожен день користування кредитом (730% річних).
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26 лютого 2026 року, позов ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 3803415 в розмірі 60660 грн, судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 лютого 2026 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення відсотків та в цій частині ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір відсотків, який не може перевищувати 18000 грн.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Сума основного боргу (тіла кредиту) становить 9000,00 грн, тоді як нараховані проценти 51660 грн , що майже в шість разів перевищує суму самого кредиту.
Посилається на Закон України «Про споживче кредитування», відповідно до вимог якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті, не може перевищувати 1 %.
Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що вона є дружиною військовослужбовця та є матір`ю двох неповнолітніх дітей.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2026 року справу передано судді-доповідачеві – Черних О.М.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 07 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 07 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження 
Мотивувальна частина та застосовані норми права
Відповідно до ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою укладено договір № 3803415 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.13-22).
Вказаний договір укладено у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» та містить відомості про підписання позичальником електронним підписом у виді одноразового ідентифікатору (одноразовим паролем) Н702.
Відповідно до умов Кредитного договору відповідачці надано кредит у розмірі 9000,00 гривень, строком користування 360 днів (п.п. 1.2, 1.3 Кредитного договору).
За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:
п. 1.4.1 Кредитного договору - стандартна процента ставка становить 2% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.
п. 1.4.2 Кредитного договору - знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується відповідно до наступних умов:
якщо клієнт до 07 серпня 2023 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
Порядок та умови надання кредиту визначені розділом 2 укладеного Договору.
Порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок їх зміни процентів визначені в розділі 3 укладеного Договору.
Згідно з п. 5.4.1 Кредитного договору Клієнт зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором.
Додатком № 1 до договору № 3803415 від 08 липня 2023 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 23).
Також позивачем надано Паспорт споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому також визначений порядок повернення кредиту помісячно (а.с. 24-26).
Зазначені документи підписані відповідачкою ОСОБА_2 та нею вказана обставина не заперечується.
Підписанням кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику.
Всупереч умов вищевказаного договору, відповідачка не виконала своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів.
24 квітня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу №24/04/24 (далі -Договір факторингу), відповідно до умов якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені цим Договором (п. 2.1.).
За п.п. 5.1. Договору факторингу Клієнт зобов`язаний у день підписання цього Договору передати Фактору у формі електронного документа Реєстр боржників за формою, встановленою в Додатку 4 до цього Договору, з додатковою інформацією.
У Витязі з Реєстру боржників до Договору факторингу №24/04/24 від 24 квітня 2024 року, зафіксовано те, що ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» отримало право вимоги до відповідачки (зазначена під номером 1942) за кредитним договором №3803415 від 08 липня 2023 року на загальну суму 60660 гривень, з яких: 9000 грн заборгованість по основному боргу, 51660 грн заборгованість по відсоткам, відповідно до п.1.4. Кредитного договору за ставкою 2 % (а.с. 54). Зазначений витяг містить реквізити підпису представників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (фактор).
З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2024 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 124). 
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до статті 89 ЦПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно, тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 березня 2021 року у справі № 922/2319/20, від 16 лютого 2021 року у справі № 913/502/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 916/1168/17, від 16 березня 2021 року у справі № 905/1232/19, від 21 липня 2022 року у справі № 922/3308/20.
Водночас відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За вимогами частини другої статті 89 ЦПК України саме суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як встановлено з матеріалів справи, при укладенні Кредитного договору сторони погодили умови, які регулюють порядок та умови надання кредиту, зокрема за п. 2.1. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 444111ХХХХХХ3628.
Листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 26 квітня 2026 року підтверджується те, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснено шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) 444111ХХХХХХ3628, номер якої вказано у Кредитному договорі (а.с. 27).
Належних та допустимих доказів на спростування зазначених доказів стороною відповідача не надано, також як і не надано доказів отримання грошових коштів іншою особою.
З приводу заперечень апелянта про відступлення прав вимоги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Колегія суддів, приходить до висновку, що ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» надано належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до нього відносно кредитного договору, який був укладений з відповідачкою.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
Стороною відповідачки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин сплати кредитної заборгованості первісному кредитору, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині як на підставу скасування рішення на увагу не заслуговують.
Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність нарахування відсотків нормам діючого законодавства, колегія суддів приходить до такого висновку.
Судом першої інстанції вимоги про стягнення заборгованості по відсотках задоволено повністю
З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі колегія суддів не може погодитися та вважає, що рішення в частині стягнення заборгованості по відсоткам підлягає зміні.
У відповідності до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Згідно до змісту пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» денною процентною ставкою за договором споживчого кредитування визначаються загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
За частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до таких витрат включаються: доходи кредитодавця у виді процентів, комісії кредитодавця та супутні витрати тощо. Внаслідок чого обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (частина 3 статті 8 цього Закону).
За нормами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Тобто вказаними положеннями закону визначено випадки, в яких можливе застосування збільшеної процентної ставки, а саме стосовно договорів, які були укладені до набрання чинності закону та якщо строк дії таких договорів продовжено вже після набрання ним чинності, що і становитиме в такому випадку перехідний період, протягом якого законодавець визначив вищезазначені процентні ставки.
У справі, яка переглядається в суді апеляційної інстанції кредитний договір укладено 08 липня 2023 року, тобто до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому в період з 09 липня 2023 року по 07 серпня 2023 року кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2 % за кожен день, а в частині нарахування процентів за період з 23 квітня 2024 по 24 квітня 2024 року колегія суддів вважає за необхідне зробити перерахунок відсотків за ставкою 1,5% на день та зменшити розмір відсотків до 51570 грн, які і підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині пільг для військовослужбовців та членів їх родини компенсації витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону від 18 травня 2024 року) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Як було встановлено судом, чоловік відповідачки ОСОБА_3 перебуває на військовій службі і як військовослужбовець бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період воєнного стану, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 .
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що зміни до п.15 ст. 14 згаданого Закону були внесені лише 18 травня 2024 року і саме з цього часу у відповідачки ОСОБА_1 , як дружини військовослужбовця, виникло право щодо ненарахування процентів за кредитним договором, тобто з моменту внесення змін. Відповідно до умов кредитного договору № 3803415 від 08 липня 2023 року проценти не є відповідальністю відповідача за неналежне виконання умов договору, а є процентами за користування кредитними коштам, а відтак у даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотної дії у часі закону та ретроактивної дії.
Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 уклала шлюб 18 травня 2024 року, тобто вже після настання строку виконання зобов`язання
Колегія суддів звертає увагу, що під час укладання кредитного договору, відповідачка ОСОБА_1 була ознайомлена з загальною вартістю кредиту, а тому її посилання на не справедливий розмір нарахованих відсотків є безпідставними.
З приводу застосування правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 справа № 902/417/18 апеляційний суд зазначає наступне.
Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц, провадження № 14-43цс22).
Колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 справа № 902/417/18 вирішувалось питання щодо можливості зменшення 3% та штрафних санкції відповідно до ст. 625 ЦК України, проте у справі, яка переглядається апеляційним судом правовідносини між позивачем та відповідачем виникли з кредитно-договірних зобов`язань.
Висновки суду щодо судових витрат
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. за подання позовної заяви (а.с. 67).
Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 60 660 грн.
Апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, зменшивши розмір відсотків, прийшов до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача загальної суми заборгованості в розмірі 60550 грн, а тому вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 99,82 %, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2418, 00 грн (2422,40 грн х 99,82%).
Разом з тим, апеляційна скарга відповідачки задоволена на 0,18 %, при зверненні з апеляційною скаргою нею було сплачено 3633,40 грн, а тому з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 6,54 грн (3633,40*0,18%).
Крім того, за ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
При зверненні до суду першої інстанції, представником позивача було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень і суд першої інстанції стягнув з відповідача - 3000 грн правничої допомоги, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Апеляційний суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», виходить з принципів співмірності та розумності судових витрат, враховуючи характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» з 10 000 грн до 2 000 грн.
Оскільки вимоги позивача було задоволено частково, в процентному співвідношенні на 99,82%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати на правничу допомогу в сумі – 1996,40 гривень (2000,00 грн.* 99,82%).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково або зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню чи порушення норм процесуального права.
Враховуючи ст. 263 ЦПК України колегія суддів вважає, що рішення необхідно змінити. 
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст.389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 лютого 2026 року змінити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором № 3803415 в розмірі 60550 грн 00 коп., судовий збір у розмірі 2418 грн 00 коп. та 1996 грн 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційною скаргою у розмірі 6 грн 54 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. М. Черних	

Судді: В. І. Криворотенко 

А. О. Замченко