Справа № 592/4264/26
Провадження № 3/592/931/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року         м.Суми 

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Роман Анатолійович, розглянувши в матеріали які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 
за ч.1 ст.130 КУпАП,
з участю учасників справи про адміністративне правопорушення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – адвоката Бровка Р.М.,
у с т а н о в и в:
14.03.2026 о 00:05 у м. Суми по вул. Троїцька, 48, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 та прослідувати до закладу охорони здоров`я КНП СОР ОКМЦ СНЗ для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, вказав, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки виконував службові обов`язки. Детальних пояснень з приводу події не надав. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Бровко Р.М. просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими під час виконання обов`язків військової служби, а тому його огляд мав бути проведений згідно з вимогами ст. 266-1 КУпАП працівниками військової служби правопорядку, а тому докази, здобуті поліцейськими є недопустимими.
Вислухавши думку учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення, вислухавши свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №614363 від 14.03.2026, надані докази, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №614363 від 14.03.2026 підтверджується дослідженими доказами, а саме:
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 14.03.2026, згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду він відмовився, від підпису відмовився;
-направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного сп`яніння від 14.03.2026, згідно якого ОСОБА_1 від огляду відмовився;
-розпискою від 14.03.2026, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язується доставити автомобіль Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_1 до його місця постійної стоянки та не допустити до керування водія ОСОБА_1 ;
-довідкою відділу АП УПП в Сумській області від 16.03.2026, згідно якої ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався, отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 10.05.2001;
-відеозаписами з автомобільного та нагрудних відеореєстраторів поліцейських на оптичному носії даних DVD-R, на яких зафіксовано, зокрема, рух т/з під керуванням ОСОБА_1 , дуже млява мова ОСОБА_1 , його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т.з. та в закладі охорони здоров`я. 
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. Жодні обґрунтовані підстави ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), суддя не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а матеріали справи мають достатньо доказів, яким доведено як факт керування т/з особою, так і факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я.
У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння, про який йдеться мова, закріплений у ст. 266 КУпАП.
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан алкогольного сп`яніння, проводиться: 1) проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами). 
Таким чином, ОСОБА_1 щодо якого були об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та у закладі охорони здоров`я, внаслідок чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення.
Доводи захисника про порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки не було повідомлено та залучено Військову службу правопорядку у Збройних Силах України не можуть бути прийняті до уваги.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Тобто, ст. 266-1 КУпАП не встановлено окремого порядку огляду військовослужбовців щодо яких є підстави вважати, що вони керують транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння (ст.130 КУпАП), тому проводячи огляд метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складаючи протокол про адміністративне правопорушення поліцейські обґрунтовано керувались вимогами ст. 266 КУпАП.
Зважаючи на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не за ст. 172-20 чи 178 КУпАП, поліцейські у повній відповідності з вимогами закону здійснили складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 самостійно, без залучення представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Доводи допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 жодним чином не спростовують зазначених висновків. 
Зокрема, ОСОБА_4 суду пояснив, що він є начальником юридичної служби в/ч НОМЕР_3 , за його розпорядженням на автомобіль ОСОБА_1 був виданий номер прикриття, оскільки він був відкомандирований з Сумського району до м. Суми для доставлення важливого вантажу. Поліцейській не мали права пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки військовослужбовців має право зупиняти тільки ВСП. Військовослужбовцям, які перевозять важливі вантажі заборонено проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки ними можуть виявитись ворожі ДРГ. На запитання, чому військовослужбовцям заборонено проходити огляд на стан сп`яніння, проте не заборонено зупинятися на вимогу поліцейських, які можуть бути ворожою ДРГ, демонструвати їм документи та питати розписки та чим ворожа ДРГ, переодягнена в ВСП менш небезпечна - відмовився давати відповіді, пояснивши, що такі запитання ображають бойового офіцера. На запитання, чи були перевірені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння командуванням, зокрема чи проходив він огляд на стан алкогольного сп`яніння для перевірки чи не вчинив він адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-20 КУпАП, пояснив, що огляд не проводився, оскільки саме командування вирішує яких військовослужбовців необхідно притягати до відповідальності. 
При оцінці доводів сторони захисту та показань свідка щодо виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби 14.03.2026 в 00:05, суд також враховує, відомості, відображені на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського, де поліцейський роз`яснив про можливість виклику ВСП (00:13:55), проте ОСОБА_1 , незважаючи на постійне консультування телефоном, не висловив такого побажання, а заявив, що то машина не випадкового військовослужбовця, а командира бригади, він його водій (00:15:20). 
Долучені стороною захисту докази, а саме копія технічного паспорта транспортного засобу, довідка про перебування ОСОБА_1 на військовій службі, витяги з наказів від 13.03.2026 №73 та від 14.03.2026 №74 про переміщення ОСОБА_1 з розташування батальйону логістики в АДРЕСА_2 , письмові пояснення командира батальйону логістики, про те, що ОСОБА_1 з 13.03.2026 по 15.03.2026 виконував бойове завдання, та письмові пояснення ОСОБА_1 не свідчать про виконання ним обов`язків військової служби 14.03.2026 в 00:05.
Також суд враховує, що ні зазначені документи, ні свідок, ні ОСОБА_1 не дали будь-яких подробиць щодо характеру завдання, яке ним виконувалось, ні напрямку його руху, не розкрито чому важливий військовий вантаж перевозився одноособово, а на відеозаписі поліцейські після складення протоколу про адміністративне правопорушення надають коментар, що він ймовірно проживає в м. Суми. Крім того, незважаючи на наявність явних ознак алкогольного сп`яніння, його командуванням не було перевірено чи не вчинив він адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Суд не вбачає підстав для зазначення дійсного номерного знаку автомобіля, оскільки в момент зупинки автомобіль перебував з зазначеним в протоколі номерним знаком, а з пояснень свідка, які підтверджуються зафіксованим на відеозапис спілкуванням поліцейського з невстановленою особою, зазначений номерний знак за потреби дозволяє ідентифікувати зазначений автомобіль. 
При цьому суд враховує, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).
Враховуючи характер правопорушення та особу винного, вважаю необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої ч.1 ст.130 КУпАП.
Вирішуючи питання застосування п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд враховує, що стороною захисту не доведено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у зв`язку з виконанням військового обов`язку чи під час виконання службових обов`язків.
На підставі ст. 40-1, 283 ч.5 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ч.5 ст.283 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, а в її разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений у строк, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови стягується:
-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
-витрати на облік зазначених правопорушень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення 

Суддя          Роман ОНАЙКО