Справа № 357/8109/25
Провадження № 2/357/1635/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В. П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
за участю: представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Власенка М.Ф., представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області – Мельниченко М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Києвській області, Білоцерківської районної державної адміністрації про скасування рішень Білоцерківської районної державної адміністрації, скасування права власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельній ділянці архівний кадастровий номер -
В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. 
У травні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - «Позивачі») звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Києвській області, Білоцерківської районної державної адміністрації (далі – «Відповідачі») про скасування рішень Білоцерківської районної державної адміністрації, скасування права власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельній ділянці архівний кадастровий номер. 
В обґрунтування заявлених вимог Позивачі посилалися на такі обставини. 
На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку площею 4,1329 га., серії ЯБ №797957, виданого 22 червня 2006 року Білоцерківською районною державною адміністрацією, кадастровий номер 3220410500:01:017:0007, батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 був власником даної земельної ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 20 квітня 2013 року Позивачі отримали спадщину: син померлого ОСОБА_2 на 1/3 (одну третю) частку; син померлого ОСОБА_1 на 1/3 (одну третю) частку; дружина померлого ОСОБА_3 на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки площею 4,1329 гектара, розташованої на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області та переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що належала померлому ОСОБА_5 . 
Усі спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого кожен із нас отримав по 1/3 частини землі від площі 4.1329 гектара, кадастровий номер земельної ділянки 3220410500:01:017:0007. Всі ділянки знаходились в спільній частковій власності. Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до ФОП ОСОБА_6 з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматичної системи ведення.
Рішенням №PB-7300040192024 було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру по причині: Електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа; Розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати іншої земельної ділянки або її частини; Невідповідність поданих документів законодавству, а саме п.6 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» - перетин з ділянкою кадастровий номер 3220410500:01:017:0014. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014 площею 1.3777 гa є ОСОБА_3 . Крім цього, листом Держгеокадстру в Києві та Київській області за № 29-10-0-223-5287/2-24 від 29.05 2024 року зазначено що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 3220410500:01:017:0007 відсутні. 
На думку Позивачів, Відповідач ОСОБА_3 , порушуючи вимоги законодавства, не уклала з ними договір про розподіл земельної ділянки та виділення земельної ділянки з сумісної часткової власності, який в обов`язковому порядку мав бути посвідчений нотаріусом. 
Зазначають, що Відповідач ОСОБА_3 , не ставлячи їх до відома, так як між ними ніяких договорів не укладалося та нотаріально не посвідчувалося, виділила свою 1/3 частку земельної ділянки загальної площі 4.1329 га, кадастровий номер 3220410500:01:017:0007. Після виділення їй своєї частки вона отримала кадастровий номер виділеної земельної ділянки 3220410500:01:017:0014, та оформила на нього право власності. Кадастровий 3220410500:01:017:0007 набув статусу архівного. 
Унаслідок дій Відповідача ОСОБА_3 , Позивачі на свої земельні ділянки втратили кадастровий номер у своїй спільній частковій власності, що позбавило їх можливості розділити земельну ділянку, яка залишилась після такого виділення земельної ділянки в натурі. 
Позивачі вказують, що своїми незаконними діями Відповідач ОСОБА_3 позбавила їх права власності на спадкове майно, на частки земельної ділянки кадастровий номер 3220410500:01:017:0007, який перейшов в архів. Після виділення земельної ділянки в розмірі 1,3777 ОСОБА_3 в натурі співвласниками земельної ділянки без кадастрового номера в розмірі 2,7552 га (4.1329-1,3777 = 2,7552) залишилися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, що ОСОБА_3 не надала відповідних документів на право виділення своєї частки з спільної часткової власності до Білоцерківської районної адміністрації, всупереч цього державним органом було винесено рішення про надання дозволу на розробку їй технічної документації та винесло рішення щодо передачі у власність земельної ділянки кадастровий номер 3220410500:01:017:0014 площею 1.3777 га, яка знаходиться на території Узинської міської ради Білоцерківського району, та належить ОСОБА_3 . Такі дії державного органу є неправомірні. У результаті таких дій Позивачі були позбавлені можливості розпорядження успадкованого земельного паю. 
У відповідь на звернення до Головного управління Держгеокдастру в м. Києві та Київській області щодо скасування кадастрового номера 3220410500:01:017:0014, який належить ОСОБА_3 та повернення на земельну ділянку в розмірі 4,1329 га, яка належала всім спадкоємцям на праві спільної часткової власності та повернення архівного кадастрового номера 3220410500:01:017:0007 для належного оформлення кожного своєї частки спадкової земельної ділянки, листом за 29-10-0223-10939/2-24 від 11.11.2024 року представнику Позивачів було відмовлено у скасуванні кадастрового номера який належить ОСОБА_3 та повернення архівного номера та повідомлено таке. 
У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Державний земельний кадастр містить інформацію про зареєстровані земельні ділянки, відомості про які внесені в базу даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою, яка передбачена статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та про земельні ділянки, відомості про які перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру. 3 01.01.2013 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Актуальна інформація про власників земельних ділянок міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а Головне управління лише отримує інформацію про вчинені правочини у результаті інформаційного взаємообміну від суб`єктів реєстрації речових прав на нерухоме майно за допомогою програмно-апаратного комплексу «Національна кадастрова система» (далі - НКС), пошук у якій здійснюється виключно за кадастровими номерами земельних ділянок, ІПН або ЄДРПОУ. Згідно ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» (далі Порядок) відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Облік зареєстрованих земельних ділянок здійснюється з використанням програмно-апаратного комплексу «Національна кадастрова система» Державного земельного кадастру (далі НКС), пошук у якій здійснюється виключно за кадастровими номерами земельних ділянок, ІПН або ЄДРПОУ. За інформацією Відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління (далі - Відділ) та згідно НКС: відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014, площею 1,3777 га, перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку у відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр». За інформацією Відділу, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 411179 від 13.03.2012 року. У місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу, документація із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014 відсутня. Станом на сьогоднішній день, згідно відомостей, що надійшли в порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром та Реєстром речових прав на нерухоме майно, визначеного статтею 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельна ділянка з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014 перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_3 (дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 16.12.2019) та в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-агроінвест» (Дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 15.09.2014). Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Іншого порядку скасування державної реєстрації земельних ділянок законами України або прийнятими на їх підставі підзаконними нормативно- правовими актами не встановлено. Крім того, відповідно до ст. 14 закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справ п. 1 Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі: ч.2 поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна. 
Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України Позивачі просили суд: 
скасувати рішення Білоцерківської районної державної адміністрації про надання дозволу на розробку технічної документації ОСОБА_3 та Білоцерківської районної адміністрації щодо передачі у власність земельної ділянки кадастровий номер 3220410500:01:017:0014 площею 1.3777 га. яка знаходиться на території Узинської міської ради Білоцерківського району, та належить ОСОБА_3 ;
скасувати право власності на земельну ділянку яка належить ОСОБА_3 , кадастровий номер 3220410500:01:017:0014 площею 1.3777 га. яка знаходиться на території Узинської міської ради Білоцерківського району;
зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області повернути земельній ділянці відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 2013 року яку успадкували ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 площею 4, 139 га, архівний кадастровий номер 3220410500:01:017:0007, яка знаходиться на території Узинської міської ради; 
судові витрати покласти на Відповідачів.

Рух справи.
22.07.2025 року ухвалою суду прийнято справу до провадження, постановлено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі (а.с. 45).
Підготовчі судові засідання неодноразово було відкладено задля повторного виклику відповідачів/їхніх представників.
У всі призначені по справі підготовчі судові засідання відповідачі/їхні представники не з`явилися, про дату, час та місце їх проведення повідомлені належним чином.
13.01.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с. 130).

Позиції сторін. 
25.08.2025 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву від Відповідача - Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області (а.с. 87-92). У вказаному відзиві Відповідач повідомляє, що заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.
У відповідності до пункту 116 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від
17.10.2012 №1051 внесення до державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку здійснюється Державним кадастровим реєстратором, обраним за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості, шляхом внесення таких відомостей до відповідної поземельно книги. 
Згідно з п.118, 121 Порядку внесення до поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду цільового призначення). Для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо складу угідь, меліоративної мережі, складової частини меліоративної мережі, до території обслуговування якої включена земельна ділянка, нормативної грошової оцінки, відомостей про заходи щодо охорони земель і ґрунтів, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява за формою згідно з додатком 12; 2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін; 3) електронний документ.
Заява разом з документацією із землеустрою або технічною документацією оцінки земель в електронній формі, електронним документом та іншими документами, зазначеними у пунктах 91-129, 135-137 цього Порядку, а у визначених законодавством випадках виключно заява надсилається в електронній формі технічними засобами електронних комунікацій з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, чи іншого альтернативного засобу електронної ідентифікації особи з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі через веб-сторінку Держгеокадастру. Подання заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру разом із документацією із землеустрою чи документацією із оцінки земель здійснюється розробником такої документації, якщо інше не встановлено договором на виконання робіт із землеустрою чи оцінки земель. Порядок державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та порядок скасування державної реєстрації земельних ділянок визначений у Земельному кодексі України, Законі України «ро Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051. 
Статтею 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному присвоєння їй кадастрового номера. кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, яка здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно обтяжень» (далі - Закон).
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) здійснюється із дотриманням вимог Закону
України «ро державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,
Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів У країни від 25.12.2015 №1127, а також щодо технічної можливості скасування запису - пункту 41 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (зі змінами). 
Скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться державною мовою. Адміністративні послуги щодо скасування державної реєстрації прав до Державного реєстру прав надаються через Центри надання адміністративних послуг районних державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування (міст обласного значення), державними реєстраторами суб`єктів державної реєстрації прав виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, акредитованими суб`єктами та нотаріусами. Виходячи із вимог Закону, то однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права (далі - державна реєстрація прав) є рішення суду, яке набрало законної сили. Так, згідно статті 26 Закону передбачено, що запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень держаними реєстраторами вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду:
- рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;
- документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 
- скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав
становлять:
1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;
2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 
3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).
Згідно з ч. 1 ст. 10 вказаного закону Державним реєстратором є:
1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав;
2) нотаріус; 
3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час виконання рішень.
Таким чином, до повноважень і Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області не належить скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а відповідний суб`єкт не залучений до справі в якості учасника. 
Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Разом з тим, варто зазначити, що ч. 13 статті 79-1 Земельного кодексу України та ч.10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. 
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). 
Відповідач також повідомляє, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014, власник ОСОБА_3 , перебуває в оренді ТОВ
«Узин-Агроінвест», ЄДРПОУ: 35528563. Строк дії договору: 31.12.2027. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. Таким чином, скасування права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014 вплине на права та отже ця вимога не підлягає задоволенню.
Крім того, позивачами не була заявлена вимога щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014, а отже Позивачами обраний невірний спосіб захисту.
Щодо вимоги повернення земельній ділянці архівного кадастрового номеру 3220410500:01:017:007 зазначає наступне. Відповідно до п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N? 1051, у разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.
Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.
Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав у разі скасування її державної реєстрації. Проте на земельну ділянку з кадастровим номером 3220410500:01:017:007 зареєстровані речові права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 3220410500:01:017:007 не припинила своє існування як об`єкт права, тому її кадастровий номер не є архівним, а отже вимоги позивачів не підлягають задоволенню.

Позиції сторін у судових засіданнях.
У судових засіданнях представник Позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві, просив їх задовольнити. 
У судовому засіданні 14.05.2026 року на запитання суду щодо першої позовної вимоги пояснив, що йому не відомо ані номерів, ані дат ухвалення рішень Білоцерківської районної державної адміністрації, які Позивачі просять скасувати, оскільки «цих рішень немає».
На запитання суду щодо другої позовної вимоги пояснив, що такий спосіб захисту права, як скасування не індивідуального акту, а загалом права власності існує, оскільки, на його думку, інакше право Позивачів захистити неможливо.
На запитання суду щодо третьої позовної вимоги пояснив, що зобов`язати Відповідача – Головне управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області повернути земельний ділянці архівний кадастровий номер можливо, оскільки представник управління не довела неможливості цього. 

Представник Позивачів неодноразово наполягав на дослідженні доказів та ухваленні рішення саме в цьому судовому засіданні. Повідомив, що будь-яких заяв або клопотань не має. 

У судовому засіданні 14.05.2026 року представник Відповідача Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву. Наголосила на тому, що Позивачами обрано невірний спосіб захисту права, повернути земельний ділянці архівний кадастровий номер неможливо, оскільки він унікальний і якщо переноситься до архіву, то це неможливо ані технічно, ані юридично. Наголосила, що Позивачі обрали невірний спосіб захисту свого права, оскільки не просять скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. Обраний ними спосіб захисту не може привести до реалізації їхніх намірів. Зазначила, що відповідальність за правильність документації несе розробник. Вини Держгеокадастру у цьому немає. Звернула увагу на ту обставину, що земельна ділянка перебуває в оренді, про що Позивачі були повідомлені ще до звернення до суду. У задоволенні позову просила відмовити. 

У судові засідання Відповідач ОСОБА_3 та представник Білоцерківської районної державної адміністрації не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки до суду не повідомили, відзиву, пояснень, жодних заяв чи клопотань від них на адресу суду не надходило.

ІІ. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №28, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (а.с. 22).
Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 4,1329 гектара, розташована на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому ОСОБА_5 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №797957, виданого 22.06.2006 року Білоцерківською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації №425 від 20.12.2005 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010601000501, кадастровий номер 3220410500:01:017:0007. По складу угідь –земельна ділянка належить до сільськогосподарських угідь – рілля. Вартість спадкового майна становить 25653,33 гривень. Спадкоємцями указаного майна є: син, ОСОБА_2 на 1/3 частку; син, ОСОБА_1 на 1/3 частку; дружина, ОСОБА_3 на 1/3 частку (а.с. 23, 24-27).
20.05.2024 року Позивачі звернулися до ФОП ОСОБА_6 із заявою про виготовлення технічної документації з землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматизованої системи ведення (а.с. 30).
Державним кадастровим реєстратором Відділу №3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області було прийнято рішення від 22.05.2024 року №РВ-7300040192024 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав:
електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа;
розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;
невідповідність поданих документів законодавству, а саме п.6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (перетин з ділянкою 3220410500:01:017:0014) (а.с.32).
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.05.2024 року №377825761, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014 зареєстровано 16.12.2019 року за ОСОБА_3 (а.с. 28).
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.08.2025 року №440335254, земельна ділянка з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014 перебуває в оренді до 31.12.2027 року, орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Узин-агроінвест» (а.с. 95-96).
У відповідь на звернення до Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області щодо скасування кадастрового номера 3220410500:01:017:0014, який присвоєно належній ОСОБА_3 земельній ділянці, та повернення на земельну ділянку в розмірі 4,1329 га. архівного кадастрового номера 3220410500:01:017:0007 листом №29-10-0223-10939/2-24 від 11.11.2024 року представнику Позивачів було, зокрема, повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014 перебуває у приватній власності ОСОБА_3 (дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно – 16.12.2019) та в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-агроінвест» (дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно – 15.09.2014) (а.с. 34-36). 
У матеріалах справи відсутні «рішення Білоцерківської районної адміністрації про надання дозволу на розробку технічної документації ОСОБА_3 та Білоцерківської районної адміністрації щодо передачі у власність земельної ділянки кадастровий номер 3220410500:01:017:0014 площею 1.3777 га. яка знаходиться на території Узинської міської ради Білоцерківського району, та належить ОСОБА_3 », які у першому пункті резолютивної частини позовної заяви просить скасувати Позивач. 
Заяв про витребування оскаржуваних рішень ані при подачі позову, ані в ході розгляду справи Позивачі та їхній представник суду не заявляли. 

Норми процесуального і матеріального права, якими керується суд.
Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. 
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц. 
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. 

За правилами ч.1, ч.2 ст.54 ЦПК України - якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява. 
У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер. Це, зокрема, проявляється в тому, що вони по своїй суті є нормами прямої дії й суд має надавати оцінку спірним правовідносинам у контексті відповідності поведінки сторін та вчинених ними дій змісту загальних засад.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав – це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.
Захист суб`єктивних цивільних прав та інтересів здійснюється в передбаченому законом порядку, тобто за допомогою застосування належної форми, засобів і способів захисту. Законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Порушення права - це наслідок протиправної поведінки протилежної сторони, чиїми діями завдано шкоду правам та інтересам особи. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Оспорювання – це наявність спору між учасниками цивільно-правових відносин про приналежність чи відсутність права в однієї із сторін.

Статтею 16 ЦК України встановлюються такі способи захисту цивільних прав та інтересів:
визнання суб`єктивного права - застосовується тоді, коли наявність в особи визначеного суб`єктивного права піддається сумніву або оспорюється, заперечується, або є реальна загроза таких дій;
визнання правочину недійсним - являє собою окремий випадок реалізації такого способу захисту, як відновлення становища, що існувало до порушення права, тому що збігається з ним у правовій сутності;
припинення дії, яка порушує право - застосовується в разі потреби припинити порушення права особи в майбутньому, тобто усунути перешкоди для здійснення права, створювані порушником, а також якщо порушення саме по собі не позбавляє особу суб`єктивного права, але заважає їй нормально його реалізувати;
відновлення становища, яке існувало до порушення - застосовується в тих випадках, коли порушене право в результаті правопорушення не припиняє свого існування і може бути реально відновлене шляхом усунення наслідків правопорушення;
примусове виконання обов`язку в натурі - застосовується тоді, коли внаслідок існуючих між сторонами цивільних правовідносин зобов`язана особа повинна була передати визначену річ або виконати обов`язок особисто (по зобов`язаннях, де особистість боржника має істотне значення);
зміна або припинення правовідношення - застосовуються в тих випадках, коли правовідношення внаслідок вимог закону змінилося або припинилося, коли одна зі сторін систематично не виконує свої обов`язки, а також як «санкція» за недозволену поведінку;
відшкодування збитків та інші способи залагодження матеріальної шкоди - застосовуються як у договірних, так і в позадоговірних відносинах при невиконанні (неналежному виконанні) зобов`язань або заподіянні шкоди;
відшкодування моральної (немайнової) шкоди - застосовується при необхідності відшкодування за фізичний біль і страждання, моральні страждання, приниження честі, гідності, ділової репутації внаслідок порушення прав особи;
визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Перелік способів захисту, визначених у ст. 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Особа, право якої порушене, може скористатися конкретним способом захисту свого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Частиною 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Висновки суду.
Беручи до уваги викладене вище, заслухавши пояснення представників сторін, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивачів є недоведеними, а обраний ними спосіб захисту права є помилковим. 

Щодо вимоги про скасування рішень Білоцерківської районної державної адміністрації.
Як зазначалося, у матеріалах справи відсутні «рішення Білоцерківської районної державної адміністрації про надання дозволу на розробку технічної документації ОСОБА_3 та Білоцерківської районної адміністрації щодо передачі у власність земельної ділянки кадастровий номер 3220410500:01:017:0014 площею 1.3777 га, яка знаходиться на території Узинської міської ради Білоцерківського району, та належить ОСОБА_3 », які просять скасувати Позивачі. 
Заяв про витребування вказаних рішень ані при подачі позову, ані при підготовці справи до розгляду, ані в ході розгляду справи Позивачі та їхній представник суду не заявляли. 
За відсутності оскаржуваних рішень в матеріалах справи суд позбавлений можливості переконатися в їх існуванні та дослідити їхній зміст. А тому, у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити за її недоведеністю. 

Щодо вимоги про «скасування права власності» на земельну ділянку, яка належить Відповідачу ОСОБА_3 .
У зв`язку з відмовою в задоволенні вищевказаної позовної вимоги, не підлягає задоволенню й дана вимога. Також суд звертає увагу на те, що «скасування права», про яке Позивачі просять суд, на відміну від «визнання права», не передбачено діючим законодавством України. Скасованим може бути індивідуальний акт, який надає таке право, а не право само по собі. Така вимога, у випадку її задоволення не може бути виконана в порядку виконання судового рішення. А тому, у цій частині обраний Позивачами спосіб захисту права, є неефективним та помилковим, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні цієї вимоги.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області повернути земельній ділянці, яку успадкували ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 архівний кадастровий номер.
Наведеними вище приписами Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачені випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема це її поділ, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки тощо. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації та припинення таких прав.
Утім, Позивачі не просять суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки Відповідача ОСОБА_3 . Обраний ними спосіб захисту права не передбачений діючим законодавством. Така вимога, у випадку її задоволення не може бути виконана в порядку виконання судового рішення. А тому, у цій частині обраний Позивачами спосіб захисту права, також є неефективним та помилковим, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні цієї вимоги.

Застереження суду щодо процесуальної співучасті орендаря земельної ділянки.
Як зазначалося, у відповідь на звернення до Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області представнику Позивачів надійшла відповідь №29-10-0223-10939/2-24 від 11.11.2024 року, у якій йому, зокрема, повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220410500:01:017:0014 перебуває у приватній власності ОСОБА_3 (дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно – 16.12.2019) та в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-агроінвест» (дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно – 15.09.2014). 
Тобто, у випадку задоволення позовних вимог, рішення у справі може вплинути на право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-агроінвест». 
Утім, встановлений частиною 1 статті 54 ЦПК України обов`язок щодо сповіщення цієї юридичної особи про відкриття провадження у даній справі і подання до суду заяви про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору – Позивачами не виконано, що може призвести до наслідків, передбачених частиною 2 вказаної статті. 

Інші процесуальні питання. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачами позовних вимог, з урахуванням обраного ними способу захисту права, на підставі наданих сторонами та витребуваних судом доказів.

ІІІ. Щодо судового збору.
Згідно з п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, розподіл судових витрат. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог повністю, витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за Позивачем.

ІV. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 254, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області, Білоцерківської районної державної адміністрації про скасування рішень Білоцерківської районної державної адміністрації, про скасування права власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельній ділянці архівний кадастровий номер – відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачами. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачі:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідачі:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, місцезнаходження: вулиця Серпова, будинок 3/14, місто Київ, 03115. Код за ЄДРПОУ: 39817550.
Білоцерківська районна державна адміністрація, місцезнаходження: вулиця Ярослава Мудрого, будинок 2, місто Біла Церква, Київська область. Код за ЄДРПОУ: 19425498.
Повне судове рішення складено та підписано 01.06.2026 року. 

Суддя 	В. П. Цукуров