Дата документу 03.06.2026	Справа № 554/9031/25	
 	Провадження № 2/554/1965/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді - Сініцина Е.М.,
за участю секретаря – Кувіти М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, –

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача – ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості та просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №201491 від 04.08.2021 року, що укладений між відповідачем та ТОВ «ЗАЙМЕР», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 року, станом на 16.04.2025 року у розмірі 9 840,00 грн., з яких 2 000,00 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7 840,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами; крім того, просив стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2 422,40 гривень. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 27.08.2025 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито провадження, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику, але з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи.
Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Представник відповідача – адвокат Зачепіло З.Я. надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з вимогами позивача не згодні, оскільки матеріали справи не містять повідомлення Відповідача про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором; належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту може бути і виписка по картковому рахунку, а позивачем на підтвердження перерахування коштів за кредитними договорами Відповідачу не надано належних доказів – розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, у договорі, укладеному з Первинним кредитором відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором; Витяг Правил надання грошових коштів у позику за кредитним договором в чинній редакції не був наданий суду на ознайомлення, тому, позивачем не підтверджено, що умови, передбачені чинною редакцією Правил, є ідентичними тим, що передбачені Кредитним договором; позивачем не надано належного пояснення щодо нарахування суми заборгованості кредиту в сумі 7 840,00 грн.. Позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги – недоведеними. 
Представник позивача – адвокат Пархомчук С.В., зауважив, що відповідач не виконав вимоги пункту 1.1. Кредитного договору. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі", тому доводи відповідача стосовно неналежного повідомлення про зміну кредитора за Кредитним договором до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок Первісного кредитора, який вказаний в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
При укладанні кредитного договору в електронному вигляді відповідач, діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, скористався доступом до мережі Інтернет та перейшов на офіційний веб-сайт Первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрав бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього ним було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину відповідач пройшов передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку. Відповідач здійснив усі передбачені дії — отримав одноразовий ідентифікатор, надісланий на номер мобільного телефону, введений ним під час оформлення заявки, ввів його у відповідне поле інформаційної системи та підтвердив акцепт натисканням кнопки «ТАК». Ці дії зафіксовані в електронній системі Первісного кредитора та відображені у матеріалах справи як належний доказ укладення електронного договору. Вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Отже, доводи Відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства.
На виконання пункту 1.4 Договору, ТОВ «ЗАЙМЕР» були перераховані кошти через платіжного провайдера — ТОВ «ПРОФІТГІД», яке надає первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема на банківський рахунок Відповідача за реквізитами банківської картки, зазначеної ним під час реєстрації. За таких обставин Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( НОМЕР_1 ), реквізити якої були надані самим Позичальником. В обґрунтування своїх вимог Позивач надав суду інформаційну довідку ТОВ «ПРОФІТГІД» (технологічного оператора платіжних послуг), яка підтверджує зарахування кредитних коштів. Зазначений документ містить відомості щодо суми перерахованих кредитних коштів, дати їх зарахування, а також реквізитів карткового рахунку, що повністю узгоджується з нормами Закону.
Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів.
Укладаючи кредитний договір з ТОВ «ЗАЙМЕР», відповідач погодився: п.1.1 Договору - Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 
Відповідно до п.1.2. за цим Договором, Кредит надається строком на 24 днів, тобто до 27-08-2021. Строк дії договору 24 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами.
Відповідно до п.1.3. за цим Договором, За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки – фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором.
Відповідно п.2.3. за цим Договором, Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки.
Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позичальник погодився на умови визначені Договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими.
Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.
Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 
З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст.223,280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення без учасників справи та фіксування судового процесу, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачем – ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» надані докази – копія індивідуальної частини кредитного договору №201491 від 04.08.2021 року з додатками; Довідку про ідентифікацію; інформаційну довідку ТОВ «ПрофітГід» щодо перерахування 04.08.2021 року коштів у розмірі 2 000,00 грн.; Розрахунок заборгованості за Договором № 201491 від 04.08.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, позичальник ОСОБА_1 ; Копію договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 року; Витяг з реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2022 року; Вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором від 14.04.2025 року; виписка з особового рахунку за кредитним договором № 291491.
Суд вважає, що наданий позивачем Кредитний договір № 201491 від 04.08.2021 року, підтверджує виникнення правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ «ЗАЙМЕР», внаслідок підписання сторонами договору електронними підписами, а також підтверджено Довідкою про ідентифікацію. 
Отже, суд не погоджується з доводами Відповідача щодо неукладеності кредитного договору, які є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід», в якій зазначено про перерахування суми кредиту на рахунок відповідача у сумі 2 000,00 гривень.
Зазначений документ містить відомості щодо суми перерахованих кредитних коштів, дати їх зарахування, а також реквізитів карткового рахунку, що повністю узгоджується з нормами Закону.
Наявність заборгованості відповідача та її розмір підтверджується Розрахунком заборгованості за Договором № 201491 від 04.08.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, позичальник ОСОБА_1 , в якому зазначено, що заборгованість дорівнює 9 840,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом – 2 000,00 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 7 840,00 гривень. Нарахування відсотків по кредиту відбувалось з 04.08.2021 року, а прострочених відсотків з 28.08.2021 року, що відповідає умовам Договору. 
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання - є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.
В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
На підставі встановлених даних, суд дійшов висновку, що відповідач звернувся до ТОВ «ЗАЙМЕР» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав кредитний договір №201491 від 04.08.2021 року, відповідач отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 9840,00 грн., що складається з 2 000,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 7840,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» було укладено Договір факторингу №01-17/02/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» передало ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , згідно витягу з реєстру боржників, що є додатком до вказаного договору.
ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» отримала від ТОВ «ЗАЙМЕР» суму заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 9840,00 гривень. Саме така сума заборгованості існувала на 17.02.2022 року, тобто на день передачі прав і з того часу не збільшувалася. 
Щодо належного повідомлення відповідача, як стверджує останній, суд звертає увагу сторін на Правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". 
Суд погоджується з позицією позивача, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, міг самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів, однак, відповідач не надав доказів, що він не отримав кошти, сплачував заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача – ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 за Кредитним договором №201491 від 04.08.2021 року – підлягають задоволенню.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.
Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.
На підставі ст.ст. 203, 525, 533, 536, 549, 550, 551, 610, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274-279,280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу», заборгованість за кредитним договором №201491 від 04.08.2021 року, станом на 16.04.2025 року у загальному розмірі – 9840,00 грн., з яких: 2000,00 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7840,00 грн. – прострочена заборгованість за сумою відсотків.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» суму коштів витрачених на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники справи:
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу», адреса – 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, код в ЄДРПОУ 42228158.
Відповідач – ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .

Суддя Е.М. Сініцин.