КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, тел. +380 (044) 207 80 91	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року № 640/275/22
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСПЕЦТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління про визнання протиправною та скасування постанови, -
в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСПЕЦТРАНС» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати постанову № 326112 про накладення адміністративно-господарського стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 14.12.2021 № 326112 винесена Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки з порушенням положень Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, адже водій пред`явив всі необхідні документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». 
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що під час здійснення перевірки товарно-транспортної накладної було виявлено відсутність обов`язкових реквізитів ТТН, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому оскаржувана постанова № 326112 є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню. 
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Інспекторами Державної служби України з безпеки на транспорті 02.09.2023 відповідно до направлення на перевірку від 25.10.2021 № 015048, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, в місцях навантаження і розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки. Які знаходяться на території відповідно до системи адміністративно-територіального устрою України: Харківської, Полтавської та Сумської областей проводилась рейдова перевірка транспортних засобів України, громадян, водіїв щодо дотримання Закону України «Рол автомобільний транспорт» та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільного транспорту. 
Співробітниками Державної служби України з безпеки на транспорті 26.10.2021 був зупинений транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва НОМЕР_2 , перевізником зазначене Товариство з обмеженою відповідальністю «Київспецтранс», водій ОСОБА_2 , який перебуває у трудових відносинах із перевізником. 
За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено Акт від 26.10.2021 № 250750, у якому констатовано відсутність документів, передбачених статтею 48, 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність щоденного реєстраційного листа режимів праці і відпочинку водія та належно оформлена ТТН (відсутні відомості про довжину, ширину і висоту при перевезенні негабариту, відсутній код ЄДРПОУ у графі автомобільний перевізник).
Водій зі змістом акту був ознайомлений під підпис, в поясненнях вказав, що здійснював внутрішнє перевезення згідно дозволу та згідно контрольної книжки водія.
Так, згідно наявної в матеріалах справи копії товарно-транспортної накладної від 26.10.2021 № 1674 зазначено: автомобіль МАН НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп НОМЕР_3 , вид перевезення авто; перевізник ТОВ «Київспецтранс», водій ОСОБА_3 (ВХТ544310), замовник ТОВ «ВКП «ПЗММ» (із зазначенням відповідних відомостей), вантажовідправник ТОВ «Містіндустрія» (із зазначенням відповідних відомостей), вантажоодержувач ТОВ «ВКП «ПЗММ» (із зазначенням відповідних відомостей), пункт навантаження м. Київ, пров. Віто-Литовський, 14, пункт розвантаження Суми-Полтава, км. 137-602, кількість місць один, масою брутто 25 т 550 кг, отримав водій/експедитор Петрушин В. (ВХТ544310), відпуск дозволив ОСОБА_4 , графи усього відпущено на загальну сум, супровідні документи на вантаж – не заповнені. 
14.12.2021 Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято оскаржувану постанову № 326112, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.
Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон № 2344).
Так, відповідно до вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Згідно з частиною чотирнадцятою, сімнадцятою та вісімнадцятою статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Частиною першою статті 34 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ встановлено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Так, частиною першою - другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, перелік документів, наведений у статті 48 Закону № 2344-III, не є вичерпним.
Права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників визначають Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі – Правила № 363).
За визначенням, наведеним в цих Правилах, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Згідно з пунктом 11.1 розділу 11 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.
Відповідно до пункту 11.3 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Частиною третьою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Отже, законодавством визначено істотні дані, що має містити ТТН, зокрема, код платника податків згідно з ЄДРПОУ або податковий номер автомобільного перевізника, параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти транспортного засобу.
Позивач наголошує, що ці дані містяться в зазначеній товарно-транспортній накладній, в доказ чого надав до позовної заяви копію ТТН від 26.10.2021 № 1674, яка дійсно містить всі дані, про відсутність яких зазначено в акті перевірки від 26.10.2021 № 250750. 
Водночас суд критично оцінює вказаний доказ, оскільки Державною службою України з безпеки на транспорті до відзиву долучено копію ТТН від 26.10.2021 № 1674, яка не містить відомостей про код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер автомобільного перевізника (ТОВ «Київспецтранс»), параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти транспортного засобу. 
Таким чином, враховуючи що саме такий екземпляр ТТН від 26.10.2021 № 1674 був наданий водієм інспекторам під час здійснення рейдової перевірки, вказане свідчить про додання відсутніх відомостей після складання акту перевірки від 26.10.2021 № 250750. 
Тобто, під час спірної перевірки було встановлено, що водій в порушення вимог статті 48 Закону № 2344-III не надав належним чином заповнену ТТН.
Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності. Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки. Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Також, Верховний Суд у постанові від 25.07.2024 у справі № 440/2334/23, від 10.10.2024 у справі № 440/17818/21 зазначив, що наявність недоліків в заповненій товарно-транспортній накладній, посадові особи контролюючого органу уважають це відсутністю передбаченого законом документа. У зв`язку з чим, дійшов висновків, що під час проведення перевірки водій, в порушення вимог статті 48 Закону № 2344-III, не надав належним чином оформлену товарно-транспортну накладну.
Визначений законодавством перелік документів, які зобов`язаний надати автомобільний перевізник контролюючому органу під час перевірки, а також вимоги до змісту таких документів встановлені з метою повного та всебічного дослідження обставин здійснення відповідного перевезення та, у випадку порушення вимог чинного законодавства, беззаперечного встановлення складу адміністративного правопорушення та винної особи - порушника.
Як вказано вище, пунктом 11.3 Правил № 363 установлено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Пунктом 11.4 Правил № 363 регламентовано, що після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.
Отже, водій після отримання вантажу перевіряє оформлення ТТН та підписує її.
Відтак, хоча обов`язок за правильне оформлення ТТН покладається на вантажовідправника, водій повинен перевірити наявність усіх необхідних реквізитів у ТТН перед початком перевезення, щоб забезпечити законність та безпеку транспортної операції.
Крім того, статтею 52 Закону № 2344-ІІІ автомобільному перевізнику надано право відмовитися від приймання вантажу для перевезення, якщо замовником не підготовлено вантаж чи необхідні документи або внесені без попереднього узгодження з ним зміни до реквізитів цих документів.
Таким чином, прийнявши до перевезення вантаж на основі документів, оформлених з порушенням встановлених законодавством вимог, у тому числі на основі неналежним чином оформленої товарно-транспортної накладної, автомобільний перевізник бере на себе усі пов`язані з цим ризики такого перевезення, у тому числі в частині застосування до нього адміністративно-господарських санкцій.
Суд зауважує, що Законом № 2344-ІІІ не передбачено жодних виключень в частині дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо обов`язкової наявності у водіїв транспортних засобів на момент проведення рейдових перевірок усіх визначених законодавством документів.
Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи, що позивач як перевізник не дотримався обов`язку здійснення контролю за роботою водіїв транспортних засобів, суд доходить до висновку про правомірність накладення на адміністративно-господарського штрафу.
Таким чином, спірна постанова від 14.12.2021 № 326112 про застосування до адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, обґрунтовано та своєчасно, а тому підстави для її скасування, відсутні.
Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За наведеного вище, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до вимог статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСПЕЦТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Діска А.Б.