Справа № 202/7592/25
Провадження № 2/202/811/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.
секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі 
цивільну справу 202/7592/25

за позовом

ОСОБА_1 

до

ОСОБА_2 

Треті особи, які не заявили самостійних вимог щодо предмету спору:

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району,

ОСОБА_3 

про позбавлення батьківських прав

за участю:
позивача – ОСОБА_1 (в режимі ВКЗ)
представника позивача – адвоката Безрука А.В. (в режимі ВКЗ)
третьої особи – Настаченка А.М. (в режимі ВКЗ)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.07.2025 адвокат Безрук Артем Володимирович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявили самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 11.02.2022 у справі № 239/715/21. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться їхнім життям, навчанням, станом здоров`я та розвитком, не надає матеріальної чи моральної підтримки. Відповідач систематично вживав алкогольні напої, поводився агресивно, вчиняв щодо позивача та членів її родини домашнє насильство, за що притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Аліменти, стягнені судовим наказом, відповідач не сплачує з березня 2024 року; заборгованість станом на червень 2025 року становить 66 750 грн. Зв`язок із дітьми та позивачем втрачено, місце проживання відповідача невідоме.
Просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.08.2025 позовна заява залишена без руху.
08.08.2025 позивач усунув недоліки позовної заяви.
19.08.2025 по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
25.09.2025 ухвалою суду зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача.
09.12.2025 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування. 
16.12.2025 підготовче провадження по справі закінчене. Справа призначена до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та додатково пояснила, що відповідач зловживає спиртними напоями, ніякої допомоги дітям не надає, іноді телефонує старшій донці у стані алкогольного сп`яніння, але жодного разу до дітей не приїздив, їх здоров`ям та розвитком не цікавився. Коли у 2022 почалося повномасштабне вторгнення ОСОБА_2 навіть не поцікавився долею дітей, хоча на той час діти мешкали у м. Новогродівка Донецької області, що знаходиться поблизу лінії бойового зіткнення. Вона сама займалася евакуацією дітей. Також пояснила, що відповідач притягався як до адміністративної так і до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно неї та її батьків. У відповідача постійний борг по аліментам. Відповідач почав телефонувати старшій дитині після того, як дізнався, що вона подала цей позов до суду. Просила позов задовольнити, оскільки усі дії відповідача свідчать про свідоме нехтуванням ним своїх батьківських обов`язків та ухилення від їх виконання. 
Представник позивача – адвокат Безрук А.В. також просив суд позов задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 у жодне судове засідання по справі не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся судовими повістками, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошенням про виклик до суду. 01.09.2025 поштовим зв`язком до суду надійшла заява відповідача про те, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог та позбавлення його батьківських прав.
Третя особа – ОСОБА_3 у судовому засідання пояснив суду, що проходить військову службу у Збройних Силах України, але протягом п`яти років мешкає разом з ОСОБА_1 та її дітьми від першого шлюбу – ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , батьком яких є відповідач у справі – ОСОБА_2 . 27.03.2025 вони з ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. За весь час спільного проживання з позивачем він жодного разу не бачив, щоб ОСОБА_2 нормально спілкувався з дітьми, особливо з молодшим сином, цікавився ними, надавав гроші на їх утримання. Останній раз він бачив відповідача приблизно 2 роки тому у стані дуже сильного алкогольного сп`яніння. Також пояснив, що ОСОБА_2 приблизно 1 раз на місяць телефонує старшій донці, але завжди у стані алкогольного сп`яніння, надає їй обіцянок (приїхати, щось подарувати, тощо), але ще ніколи не виконав ці обіцянки. Після цих розмов ОСОБА_6 , як дитина, починає чекати, але через деякий час її стан стає пригніченим і вона дуже засмучується, що батько знов не виконав обіцяного. Коли у 2022 році почалась повномасштабна війна відповідач взагалі не поцікавився як діти і не опікувався питанням їх безпеки. Останній раз ОСОБА_2 бачив дітей у 2022 році. На цей час усю родину забезпечує він – ОСОБА_3 . Також повідомив суду, що коли виконавча служба почала блокувати рахунки відповідача у зв`язку з боргом по аліментам, то ОСОБА_2 почав погрожувати донці та вимагати, щоб проблем з його банківськими картками більш не було. Сином ОСОБА_2 взагалі не цікавиться. 
Представник органу опіки та піклування у судові засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі. Просив вирішити спір з врахуванням висновку органу опіки та піклування.

У судовому засіданні судом, за участю психолога, заслухана думка дитини – ОСОБА_4 , яка за своїм віком та розвитком здатна усвідомлювати питання, яке вирішує суд у цій справі. Так, ОСОБА_6 повідомила суду, що батько їй телефонує, але не приїжджає. Де він вона не знає. Батька вона любить і не хоче щоб його позбавляли батьківських прав. 
Вирішуючи питання щодо з`ясування думки малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить з такого.
Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України та статті 12 Конвенції про права дитини думка дитини, яка здатна її висловити, підлягає врахуванню при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Водночас наведені норми пов`язують обов`язок суду заслухати дитину не з формальним досягненням нею певного віку, а з її фактичною здатністю сформулювати та висловити власну думку з урахуванням віку, рівня розвитку та зрілості.
Малолітній ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час розгляду справи не досяг віку, з якого дитина набуває здатності не лише бути вислуханою, а й свідомо та усвідомлено формулювати власну позицію щодо такого виняткового заходу, як позбавлення батька батьківських прав, та надавати правильну оцінку його правовим наслідкам.
Суд зазначає, що думка малолітньої дитини не завжди може відповідати її інтересам, оскільки в силу малолітнього віку дитина неспроможна надати правильну оцінку обставинам, що стосуються позбавлення батьківських прав, а її позиція може бути сформована під впливом зовнішніх факторів. З огляду на вік дитини безпосереднє з`ясування її думки щодо позбавлення батька батьківських прав створювало б ризик травмування емоційного стану дитини та не відповідало б принципу забезпечення її найкращих інтересів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що з огляду на малолітній вік ОСОБА_5 безпосереднє заслуховування його думки в судовому засіданні є недоцільним, а обставини справи встановлюються судом на підставі сукупності інших зібраних доказів.

У судовому засіданні, за клопотанням позивача, допитана свідок ОСОБА_8 , як будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та приведеною до присяги свідка, показала суду, що з 2022 року знайома з ОСОБА_9 та її дітьми. ОСОБА_2 вона особисто не знає, жодного разу його не бачила, але один раз була свідком того, що він будучи у стані алкогольного сп`яніння телефонував ОСОБА_10 та висловлювався нецензурною лайкою. Вітчим дітей мобілізований. Вона ніколи не бачила, щоб відповідач дарував подарунки дітям або хоча б цікавився їй станом здоров`я. 

Заслухавши позивача, третю особу, думку дитини, свідка, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новогродівка Донецької області народилася ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №121 від 27.10.2014 ВДРАЦС реєстраційної служби Новогродівського міського управління юстиції у Донецькій області.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Новогродівка Донецької області народився ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис №15 від 19.03.2019 Новогродівським міським ВРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.
Батьком дітей є – ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_1 , які перебували у шлюбі з 29.05.2015 по 14.03.2022, який розірвано рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 11.02.2022 у справі №239/715/21, яке набрало законної сили 14.03.2022. 
Вказаним рішенням суду встановлено, та не підлягає доказуванню у цій справі, що фактично шлюбні відносини між Тєрєховими припинені у 2019 році, тобто одразу після народження ОСОБА_5 . 
Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» та п.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» - судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України "Про державну таємницю".
Тому, судом було перевірено судові рішення щодо ОСОБА_2 , та встановлено, що судовим наказом Новогродівського міського суду Донецької області від 28.04.2021 у справі №239/245/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з 19.04.2021 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Станом на 30.06.2025 розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментам складає 66 750,91 грн., суду не надано доказів, що вона сплачена відповідачем впродовж розгляду цієї справи.
Крім того, постановою Новогродівського міського суду Донецької області у справі №239/311/21 від 21.05.2021 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме у тому, що 23 квітня 2021 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_2 у Новогродівському міському парку по вул. Парковій в м. Новогродівка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого, могла бути завдана шкода їх психічному здоров`ю. Крім того, 03 травня 2021 року о 15 год. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 вчинив відносно тещі ОСОБА_11 домашнє насильство, а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого, могла бути завдана шкода їх психічному здоров`ю.
Також судом встановлено, що вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 30.06.2021 у справі №239/322/21 ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме у тому, що 29 квітня 2021 року, приблизно о 16 год. 00 хв., точного часу не встановлено, ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_12 і де в той час знаходилися діти ОСОБА_2 . На порозі домоволодіння між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 виникла сварка на ґрунті того, що ОСОБА_12 не бажав пускати ОСОБА_2 до свого будинку тому, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. В ході сварки ОСОБА_2 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень кулаком лівої руки наніс удар по правій стороні обличчя ОСОБА_12 , після чого, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на спричинення легких тілесних ушкоджень, схопив його рукою за шию в ділянці потилиці та доклавши фізичне зусилля штовхнув ОСОБА_12 , від чого він упав на кучу шлаку обличчям до низу. Після цього ОСОБА_2 припинив свої дії та залишив місце скоєння кримінального проступку.
З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 17.09.2024 судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з дітьми – ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фактично мешкають за однією адресою у м. Запоріжжя, а відповідач ОСОБА_2 з 05.10.2023 по 19.05.2024 мешкав, як внутрішньо переміщена особа, у м. Чорноморськ Одеської області. 
З довідки Новогродівської ЗОШ №9 судом встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є учнями цього навчального закладу, але ОСОБА_2 жодного разу не відвідував батьківські збори, не звертався до вчителів чи адміністрації школи з питань, пов`язаних з навчанням чи поведінкою дитини, не контактував з класним керівником чи іншим працівником школи, не брав участі в шкільному житті. 
Орган опіки та піклування – районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району надав висновок від 01.12.2025 № 22.04/01-34-1260 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За змістом висновку встановлено, що малолітні діти проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до акта обстеження умов проживання від 24.10.2025 діти мають окремі спальні місця, місця для навчання, гаджети, забезпечені речами та взуттям відповідно до вікових потреб.
Згідно з інформацією Новогродівської загальноосвітньої школи № 9 від 21.07.2025 за період навчання дітей у закладі батько жодного разу до закладу не з`явився, участі у житті дітей не брав, з учителями та адміністрацією закладу не контактував.
Відповідно до довідки Новогродівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.07.2025 № 7549 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 14.07.2025 становить 66 750,91 грн. У матеріалах справи наявний вирок Новогродівського міського суду Донецької області від 30.06.2021 у справі № 1-кп/239/63/2021, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини малолітня ОСОБА_6 повідомила, що зв`язок із батьком підтримує зрідка, оскільки батько зловживає алкогольними напоями та може телефонувати у стані алкогольного сп`яніння; батько не дарує подарунків, останній подарунок дарував близько року тому. Малолітній ОСОБА_7 батька не пам`ятає взагалі, батько синові не телефонує.
Згідно з висновком, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проте фактично за вказаною адресою не проживає та наразі мешкає у м. Одеса. У поясненні, направленому до служби у справах дітей від 06.11.2025 вх. № 11-08/2092, ОСОБА_2 зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.
Враховуючи матеріали справи, пояснення малолітніх дітей та позицію батька, орган опіки та піклування дійшов висновку, що батько не намагається боротися за своє право бути батьком, брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, ігнорує можливість змінити ставлення до їх виховання, у зв`язку з чим, керуючись статтями 150, 151, 152, 155, 164, 165, 171 СК України та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 46 від 26.11.2025), вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав.
Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 суд повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зокрема ставлення відповідача до дітей, приходить до висновку, що зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та систематичне ухилення відповідача від виховання доньки та сина і нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про його винну поведінку щодо дітей.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування 01.12.2025 № 22.04/01-34-1260 позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітніх дітей є доцільним. Вказаний висновок є належним чином мотивованим.
Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки орган опіки та піклування взяв до уваги надані позивачем довідки, обстежив житлово-побутові умови дітей, вжив заходів щодо встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Тобто, висновок є таким, що узгоджується з встановленими судом обставинами справи.
Оцінюючи позицію ОСОБА_6 , суд враховує, що згідно з висновком органу опіки та піклування на засіданні комісії з питань захисту прав дитини ця ж дитина повідомляла, що зв`язок із батьком підтримує зрідка, оскільки батько зловживає алкогольними напоями і може телефонувати у стані алкогольного сп`яніння, подарунків не дарує, останній подарунок вручив близько року тому. Наведене свідчить про суперечливість і нестійкість позиції дитини та про те, що висловлене нею в судовому засіданні бажання зберегти правовий зв`язок із батьком зумовлене насамперед природною емоційною потребою дитини у батьківській фігурі, а не реальним піклуванням з боку відповідача.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для того з батьків, кого позбавляють прав, так і для дитини (ст. 166 СК України). Згідно з усталеною практикою Верховного Суду такий захід застосовується лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності винної поведінки. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 наголосив, що вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінки, при цьому факт заперечення проти позову може свідчити про інтерес особи до дитини.
Оцінюючи поведінку відповідача за цими критеріями, суд встановив, що ОСОБА_2 з 2022 року жодного разу не бачив дітей, не цікавився їхньою долею навіть у період, коли діти перебували у м. Новогродівка поблизу лінії бойового зіткнення, та не брав участі у їх евакуації; з березня 2024 року не сплачує аліменти, маючи станом на 30.06.2025 заборгованість 66 750,91 грн; жодного разу не контактував зі школою, не цікавився навчанням, здоров`ям і розвитком дітей; виявляв до дітей та матері насильницьку поведінку, за що притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Така тривала і послідовна бездіяльність свідчить, що йдеться не про тимчасову чи вимушену неможливість виконувати батьківські обов`язки, а про свідоме та усвідомлене самоусунення відповідача від виховання й утримання дітей, можливість зміни якого матеріалами справи не підтверджується. При цьому відповідач проти позову не заперечує та особисто заявив про відсутність заперечень проти позбавлення його батьківських прав, що в сукупності з наведеним свідчить про відсутність у нього інтересу до дітей.
Згідно з частиною третьою статті 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. ОСОБА_15 у судовому засіданні бажання не позбавляти батька батьківських прав суд оцінює у сукупності з її ж поясненнями на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та зі змістом самих її показань батько лише телефонує, але не приїжджає, місце його проживання дитині невідоме, що об`єктивно підтверджує встановлені судом обставини самоусунення відповідача. З огляду на викладене суд доходить висновку, що така думка дитини, зумовлена природною емоційною потребою у батьківській фігурі, а не реальним піклуванням з боку відповідача, не відповідає її найкращим інтересам і не є підставою для відмови в задоволенні позову.
Суд також враховує, що позбавлення відповідача батьківських прав не залишить дітей без батьківського піклування та не суперечить їхнім інтересам, оскільки питання їх виховання, утримання, навчання та безпеки вже фактично вирішуються матір`ю самостійно, тоді як участі відповідача у житті дітей не встановлено.
Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність обґрунтованих підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. 

Керуючись ст. ст. 10, 17, 18, 263, 265, 273, 351, 352 ,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) у відношенні його малолітньої дитини – ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Новогродівка Донецької області.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) у відношенні його малолітньої дитини – ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Новогродівка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склала 30.06.2026

Суддя      АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО