ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

30 червня 2026 року   Справа № 924/1274/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 
на рішення Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2026 
(ухвалене о 14:45 год. у м. Хмельницькому, повний текст складено 18.03.2026)
у справі № 924/1274/25 (суддя Крамар С.І.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів"
до Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання протиправним та скасування Розпорядження адміністративної колегії №72/113-рп/к від 07.11.2025
за участю представників сторін:
від позивача - Поцелов А.О.;
від відповідача - Логінова Т.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" звернулося до Господарського суду Хмельницької області із позовом до Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування Розпорядження адміністративної колегії №72/113-рп/к від 07.11.2025 "Про прийняття справи №305/60/84-рп/к.23 до провадження".
Позовні вимоги обґрунтовані неправильним застосування відповідачем норм матеріального і процесуального права, які проявилися в тому, що на підставі абз. 3 ч. 4 ст. 60 Закону "Про захист економічної конкуренції" виконання рішення Антимонопольного комітету України №97-р від 27.03.2025 в частині передачі справи на новий розгляд було зупинено, в зв`язку із його оскарженням до Господарського суду м. Києва (справа № 910/6231/25), а тому відповідач не міг прийняти розпорядження №72/113-рп/к від 07.11.2025 "Про прийняття справи №305/60/84-рп/к.23 до провадження".

Господарський суд Хмельницької області рішенням від 09.03.2026 у справі № 924/1274/25 позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував Розпорядження адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/113-рп/к від 07.11.2025 "Про прийняття справи №305/60/84-рп/к.23 до провадження". Стягнув з Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.
При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив із того, що оскільки спірне розпорядження адміністративної колегії №72/113-рп/к від 07.11.2025 "Про прийняття справи №305/60/84-рп/к.23 до провадження" було видано на виконання рішення Антимонопольного комітету України №97-р від 27.03.2025, яке підлягає зупиненню, відповідач допустив порушення норм законодавства.
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 3, 12, 14, 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. ст. 3, 35, 36, 37, 48, 57, 58, 59, 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", стаття 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Південно-західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2026 у справі №924/1274/25 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована таким.
Місцевий суд не врахував позицію Верховного Суду викладену у постанові від 23.05.2018 по справі 910/14682/17, а також правовий висновок Верховного Суду, який викладений у постанові від 910/7646/24 від 19.06.2025.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відкриття провадження у Господарському суді міста Києва у справі №910/6231/25 автоматично зупинило дію рішення Антимонопольного комітету України №97-р від 27.03.2025, а відтак Відділення не мало права приймати матеріали до провадження. Однак ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачає лише зупинення виконання рішення, а не позбавлення органів Антимонопольного комітету України права здійснювати процесуальні дії, необхідні для забезпечення розгляду справи, відповідно до ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".
Суд першої інстанції фактично ототожнив поняття "зупинення виконання" із "зупиненням дії" рішення, що є неправильним тлумаченням норми.
Прийняття матеріалів справи до провадження є процесуальною дією, яка не породжує жодних додаткових наслідків для позивача, який має процесуальний статус відповідача з дня початку розгляду справи №305/60/84-рп/к.23. Така дія лише забезпечує можливість подальшого збору доказів та їх дослідження, але не може розглядатися як виконання рішення Антимонопольного комітету України у матеріальному сенсі.
Розпорядження адміністративної колегії відділення №72/113-рп/к від 07.11.2025 лише започатковує процес проведення дослідження, збирання та аналізу доказів по справі та підтверджує, що вона перебуває на етапі збору доказів. Це означає, що провадження здійснюється заново, а остаточні висновки чи рішення ще не ухвалені.
Відповідач діяв у межах наданих законом повноважень та відповідно до доручення Голови Антимонопольного комітету України, яке є обов`язковим до виконання територіальним Відділенням, забезпечуючи всебічне, повне й об`єктивне дослідження обставин справи №72/101-25. Таким чином, Розпорядження №72/113-рп/ к від 07.11.2025 є процесуальним документом інформаційного характеру, прийнятим у межах компетенції, і не може розглядатися як таке, що порушує права чи законні інтереси позивача.
За наведеного скаржник вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а оскаржене рішення є безпідставним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив у якому не погоджується із доводами відповідача та вважає рішення Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2026 у справі №924/1274/25 законним та обґрунтованим, з таких підстав.
Прийняття до провадження Південно-Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України матеріалів справи N?305/60/84-рп/к є саме виконанням, оскільки передача справи на новий розгляд зобов`язує суб`єктів вчиняти подальші дії для виконання відповідного рішення, які, зокрема, включають збір та аналіз доказів.
Таким чином, зупинення виконання рішення про передачу справи на новий розгляд, позбавляє Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення права здійснювати процесуальні дії, спрямовані на забезпечення розгляду справи.
Порушення прав позивача полягає в тому, що:
- рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2023 № 60/129-р/к у справі № 305/60/84-рп/к.23 закрито провадження у справі у зв`язку з недоведенням вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" порушень;
- виконання рішення Антимонопольного комітету України № 97-р від 27.03.2025 про скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2023 № 60/129-р/к у справі № 305/60/84-рп/к.23 та передачу справи на новий розгляд до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є зупиненим на час його оскарження; 
- фактичне виконання рішення Антимонопольного комітету України № 97-р від 27.03.2025 у формі прийняття до провадження Південно-Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України матеріалів справи №305/60/84-рп/к23, а також доручення збору та аналізу доказів у вказаній справі є таким, що порушує норми матеріального права (положення абз. 3 ч. 4 ст. 60 Закону "Про захист економічної конкуренції") та відповідно права та обов`язки позивача.
В цьому випадку відповідач не розпочинає нове розслідування, а ігноруючи пряму вказівку закону щодо зупинення виконання рішення Антимонопольного комітету України № 97-р від 27.03.2025 в частині направлення справи на новий розгляд, розпочинає новий розгляд справи N?305/60/84- рп/к 23.
Аргументація відповідача зводиться до того, що розпорядження №72/113-рп/к лише ініціює процес дослідження та має виключно інформаційний характер, проте доводи відповідача не спростовують того, що прийняттям оскаржуваного розпорядження №72/113-рп/к адміністративною колегією Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було допущено порушення норми абз. 3 ч. 4 ст. 60 Закону "Про захист економічної конкуренції", яке, своєю чергою, призвело до порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів".
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 30.06.2026 представниця скаржника підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Пояснила, що спірне рішення відповідача не порушує прав позивача, а є лише фактично процесуальним документом. З огляду на вказане, вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2026 у справі №924/1274/25 слід скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача. Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржене рішення суду першої інстанції – залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши в межах доводів та вимог апеляційної скарги правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2023 №60/129-р/к у справі №305/60/84-рп/к.23 адміністративна колегія Відділення постановила закрити провадження у справі у зв`язку з недоведенням вчинення ТОВ "ТД БУД-ПЗП 2013" (ТОВ "ГК "ПРІОРИТЕТ") і ТОВ "ЗСП" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Публічним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" за ідентифікатором UA-2018-10-16-001922-b.
Рішенням Антимонопольного комітету України №97-р від 27.03.2025 про перевірку рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2023 №60/129-р/к у справі №305/60/84-рп/к.23 Антимонопольний комітет України постановив скасувати рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2023 №60/129-р/к у справі №305/60/84-рп/к.23, а справу передати на новий розгляд до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (а. с. 10-15).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" оскаржило рішення в судовому порядку.
Зокрема, Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.05.2025 у справі №910/6231/25 відкрив провадження у справі №910/6231/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування Рішення №97-р від 27.03.2025 (а. с. 18).
На виконання доручення Антимонопольного комітету України від 08.10.2025 №13-01/851, Розпорядженням №72/113-рп/к від 07.11.2025 адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши подання Першого відділу досліджень і розслідувань від 04.11.2025 №72-03/343-п прийнято до провадження матеріали справи №305/60/84-рп/к.23, за ознаками вчинення ТОВ "ТД БУД-ПЗП 2013" (ТОВ "ГК "ПРІОРИТЕТ") порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі в тендерній процедурі закупівлі "18T-701_Труби сталеві електрозварні ГОСТ 10705-80 в асортименті", яка проводилась ПАТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (ідентифікаційний код юридичної особи 30019775) (ідентифікатор закупівлі в системі "ProZorro" - UA-2018-10-16-001922-b). Присвоєно справі №305/60/84-рп/к.23 номер №72/101-25, згідно номенклатури справ Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (а. с. 16-17).
Позивач вважаючи, що в зв`язку із оскарженням до суду рішення Антимонопольного комітету України №97-р від 27.03.2025, воно було зупинено в частині передачі справи на новий розгляд, відтак прийняття до провадження та початок розгляду справи територіальним відділенням є протиправним, звернувся до суду із цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Частиною 3 статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція.
Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").
Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюється органами Антимонопольного комітету України (ч. 4 ст. 4 Закону України "Про захист від економічної конкуренції").
За приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (ч. ч. 1, 2 ст.12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").
Статтею 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження:
1) проводити, організовувати розслідування за заявами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами про надання дозволу, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, що підвідомчі адміністративним колегіям територіального відділення, а за дорученням Голови чи органів Антимонопольного комітету України - розслідування за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, підвідомчими цим органам;
2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження;
3) проводити перевірки суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та ін.
Пунктами 1 і 2 частини п`ятої статті 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій.
Закон України "Про захист економічної конкуренції" визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.
Статтями 1, 4 цього Закону визначено, що конкуренція - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку. Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону "Про захист економічної конкуренції" при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.
У відповідності до ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Згідно із приписами ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню (ч. 1).
Рішення, розпорядження Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, передбачені частиною першою цієї статті, оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (ч. 2).
Прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 3).
Порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого:
згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції";
за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону;
за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону,
а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше (ч. 4).
Незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України (ч. 5).
В силу ч. ч. 1-4 ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, прийняті адміністративною колегією територіального відділення Антимонопольного комітету України, державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у заявах, справах про узгоджені дії, можуть бути перевірені за заявою осіб, які брали участь у справі, або за власною ініціативою у порядку, встановленому Антимонопольним комітетом України.
Заява про перевірку рішення може бути подана до Антимонопольного комітету України у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України перевіряються адміністративною колегією Антимонопольного комітету України чи Антимонопольним комітетом України, рішення державного уповноваженого Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України - Антимонопольним комітетом України.
Органи Антимонопольного комітету України, які здійснюють перевірку рішення, можуть зупинити виконання рішення до закінчення його перевірки, про що письмово повідомляються особи, які беруть участь у справі.
Частина 5 вказаної статті встановлює, що за результатами перевірки рішення органи Антимонопольного комітету України мають право:
залишити рішення без змін;
змінити рішення;
скасувати рішення частково і направити справу на новий розгляд у цій частині;
скасувати рішення і прийняти нове рішення або передати справу на новий розгляд чи припинити провадження у справі.
Із системного аналізу наведених норм Закону України "Про захист економічної конкуренції" вбачається, що законодавець розмежовує порядок адміністративного перегляду рішень органів Антимонопольного комітету України та їх судового оскарження.
При цьому, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 60 вказаного Закону відкриття господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами перевірки відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону "Про захист економічної конкуренції", є самостійною та достатньою підставою (умовою) для зупинення виконання такого рішення на час судового розгляду справи або перегляду судового рішення, якщо інше не визначено органом Антимонопольного комітету України чи господарським судом.
Як встановлено судом апеляційної інстанції вище, рішенням Антимонопольного комітету України №97-р від 27.03.2025 про перевірку рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2023 №60/129-р/к у справі №305/60/84-рп/к.23 Антимонопольний комітет України постановив скасувати рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2023 №60/129-р/к у справі №305/60/84-рп/к.23, а справу передати на новий розгляд до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.
Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" оскаржило зазначене Рішення Антимонопольного комітету України № 97-р від 27.03.2025 до Господарського суду міста Києва. 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.05.2025 у справі №910/6231/25 відкрив провадження у справі №910/6231/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування Рішення №97-р від 27.03.2025.
Беручи до уваги, що предметом судового оскарження у справі № 910/6231/25 є рішення Антимонопольного комітету України, прийняте за результатами перевірки відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення абз. 3 ч. 4 ст. 60 вказаного Закону.
Тому, з моменту відкриття провадження у справі № 910/6231/25 виконання Рішення Антимонопольного комітету України № 97-р від 27.03.2025 є зупиненим на весь час судового розгляду, оскільки інше не визначено Антимонопольним комітетом України або господарським судом.
Попри встановлене законом зупинення виконання зазначеного рішення, адміністративна колегія Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Розпорядженням № 72/113-рп/к від 07.11.2025 прийняла до провадження матеріали справи № 305/60/84-рп/к.23 та доручила здійснення збору й аналізу доказів, фактично розпочавши виконання рішення Антимонопольного комітету України № 97-р від 27.03.2025, дія якого на той момент була зупинена в силу закону. 
Доводи скаржника про те, що спірне розпорядження є процесуальною дією не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки прийняття адміністративною колегією Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Розпорядження № 72/113-рп/к здійснено всупереч вимогам абз. 3 ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Такі дії фактично спрямовані на виконання рішення Антимонопольного комітету України, виконання якого на момент прийняття спірного розпорядження було зупинене в силу законодавства, що свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Крім того, щодо неврахування судом першої інстанції позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 23.05.2018 по справі 910/14682/17, за якою: "видання розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за своєю правовою природою не є актом, що встановлює факт порушення закону про захист економічної конкуренції, а лише фіксує процесуальне становище сторін у справі та має інформаційний характер і не може порушувати права позивача, оскільки застосування будь-яких санкцій (заходів відповідальності), встановлених статтями 51-54 Закону України "Про захист економічної конкуренції", таке розпорядження не передбачає", то суд апеляційної інстанції відмічає, що така судова практика не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки така правова позиція стосується розпорядженням про початок розгляду справи (видане вперше при початку розгляду справи), коли в цій справі стоїть питання про можливість прийняття розпорядження про прийняття справи до провадження на підставі рішення Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами перевірки відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції" котре було зупинене на підставі абз. 3 ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у зв`язку із його оскарженням в судовому порядку.
З таких же підстав судом відхиляються доводи скаржника про неврахування правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 910/7646/24 від 19.06.2025.
Доводи відповідача судом не приймаються до уваги, оскільки суперечать викладеним судом висновкам. 
Посилання позивача на положення абзацу 3 частини 4 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" безпосередньо стосуються Розпорядження №72/113-рп/к від 07.11.2025 про початок розгляду справи №72/101-25 територіальним відділенням.
Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, доводи відповідача про те, що позивач фактично оскаржує Рішення Антимонопольного комітету України № 97-р від 27.03.2025, яке не стосується розгляду справи № 72/101-25, є безпідставними. Саме оскарження зазначеного рішення в судовому порядку відповідно до абз 3 ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зумовлює зупинення його виконання, тоді як Розпорядження адміністративної колегії Відділення № 72/113-рп/к від 07.11.2025 було прийняте саме на виконання цього рішення.
Не заслуговують на увагу й доводи відповідача про те, що визнання судом недійсним рішення Антимонопольного комітету України не позбавляє Комітет права повторно розпочати розслідування.
Такі посилання не стосуються спірних правовідносин у цій справі, оскільки предметом судового розгляду є правомірність прийняття розпорядження в період, коли виконання рішення Антимонопольного комітету України № 97-р від 27.03.2025 було зупинено в силу прямої вказівки Закону України "Про захист економічної конкуренції".
За таких обставин прийняття розпорядження на виконання рішення, дія якого була зупинена законом, не може вважатися правомірним незалежно від подальших повноважень Антимонопольного комітету України щодо розгляду відповідної справи.
З врахуванням викладеного, колегія суддів висновує, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
В справі "Салов проти України" від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі "Hirvisaari v. Finland"). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі "Ruiz Torija v. Spain").
У пунктах 32, 34, 36 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими; підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими; вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржник був почутим і йому надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.
З урахуванням викладеного в сукупності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2026 у справі № 924/1274/25 - без змін.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 09.03.2026 у справі № 924/1274/25 - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "02" липня 2026 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В.

Суддя   Мельник О.В.