Справа 682/1785/26
Провадження № 3-зв/682/2/2026 

П О С Т А Н О В А
02 липня 2026 року   м.Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі : головуючого судді Зеленської В.І., з участю секретаря судового засідання Козир О.П., розглянувши заяву судді Мотонок Тетяни Яківни про самовідвід у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст.124  КУпАП,
в с т а н о в и в:
29.06.2026 року суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Мотонок Т.Я. подала заяву про самовідвід у справі про про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ст.124 КУпАП.
Заява обґрунтована тим, що 29 червня 2029 року судді Мотонок Т.Я. в порядку авторозподілу передано на розгляд справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 . 
З матеріалів справи слідує, що в результаті ДТП, яка мала місце 20.06.2026 року о 11:26 год в м.Славута по вул.Михайла Грушевського в м.Славута, був пошкоджений автомобіль Suzuki S-Cross, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . 
Оскільки ОСОБА_2 є чоловіком судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Маршал Ірини Миколаївни, то суддя Мотонок Т.Я. вважає, що вказані обставини можуть викликати сумніви в її об`єктивності та неупередженості при розгляді справи по суті. А тому заявила самовідвід.
Учасники не з`явилися для розгляду заяви судді Мотонок Т.Я. про самовідвід.
Дослідивши заяву судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Мотонок Т.Я. про самовідвід у справі про про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП , суд знаходить, що така заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому КУпАП не містить положень щодо обставин, які виключають участь судді в справі про адміністративне правопорушення, підстав для відводу/самовідводу і порядку їх вирішення.
Разом з тим, судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). 
Одними із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1). 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч. 1-4 ст. 7 КУпАП).
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно з ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Виходячи із системного аналізу законів України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення заяви про відвід судді у справі поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що у свою чергу дає можливість застосувати аналогію закону, зокрема, положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення. При цьому у випадках, коли положення законодавства про адміністративні правопорушення не регулюють або неоднозначно регулюють питання судового провадження, то застосовуються загальні (основні) засади (принципи) судочинства України, передбачені у ст. 129 Конституції України, розділі I Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах.
Нормами, про які йдеться мова у КПК, є статті 75, 76, 80-82, які визначають обставини, що виключають участь окремого судді у розгляді конкретного провадження, підстави для відводу/самовідводу та порядок їх вирішення.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно з п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005у справі «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі. Тобто жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, а також забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».
Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до ст.ст. 14, 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XX чергового з`їзду суддів України 18 вересня 2024 року, суддя не має допускати позапроцесуальних взаємовідносин з учасниками судового процесу у справі, що перебуває у його / її провадженні. Суддя має уникати поведінки, що може викликати сумнів чи створити враження про наявність у судді прихильності чи упередженого ставлення до учасників справи чи їх представників. Суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід.
Здійснюючи розгляд справ, ЄСПЛ констатував, що «…сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків; сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду, що має підґрунтя на певних обставинах» (рішення ЄСПЛ від 26.09.2019 у справі «Іліє проти Румунії» (Ilie v. Romania), заява № 26220/10), тому суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності.
Аналізуючи зазначені вимоги закону, суд приходить до переконання, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості окремого судді під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності цього судді, оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом. 
Незалежність судів є прерогативою (привілеєм), що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано (Висновок № 1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).
Підставами для самовідводу судді Мотонок Т.Я. є те, що відповідно до протоколу про адмінправопорушення особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 вчинила ДТП, заподіявши механічні пошкодження автомобілю Suzuki S-Cross, д.н.з. НОМЕР_1 яким керував чоловік судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_3 - Маршал Вячеслав Васильович.
А отже, у разі постановлення будь-якого рішення у справі про адмінправопорушення у особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та у сторонньої особи може виникнути обґрунтований сумнів щодо безсторонності судді Мотонок Т.Я., внаслідок чого буде порушено право очікувати від держави справедливий суд.
Таким чином, обставини, які були вказані суддею Мотонок Т.Я. у заяві про самовідвід, з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, є такими, що виключають її участь в розгляді справи .
На підставі викладеного та керуючись ст.75 КПК України, ст.ст. 1, 2 КУпАП, суд
п о с т а но в и в:
Заяву судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Мотонок Тетяни Яківни про самовідвід у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зеленська В.І.