Справа №551/581/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2026 р. селище Шишаки Полтавської області

Шишацький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Вергун Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

у с т а н о в и в:

29 травня 2026 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 липня 2025 року ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749, за яким, товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит. 
06 травня 2026 між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 06-05/26 відповідно до якого ТОВ «Еко Фін» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749 від 13 липня 2025 року, що укладений між ТОВ «Еко Фін» та відповідачем. 
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749 від 13 липня 2025 року, що укладений між ТОВ «Еко Фін» та відповідачем. 
Відповідач умови Договору про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749 від 13 липня 2025 року не виконав і має заборгованість в сумі 18 270 грн. 00 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 4 500 грн. 00 коп. та заборгованість за відсотками 13 770 грн. 00 коп.
За таких обставин, покликаючись на положення Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути із відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі – 18 270 грн. 00 коп., понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. 00 коп.

Відповідно до інформації виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області за вих. № 121/07.1-18 від 17 березня 2026 року, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29 травня 2026 року позовну заяву ТОВ « Факторинг Партнерс » до ОСОБА_1 прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін, до відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 08 год. 40 хв. 30 червня 2026 року ( а.с. 109 ). 

Сторони належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи (а.с. 113-114). 
Від відповідача на адресу суду будь – яких заяв ( клопотань ) не надходило. Відповідач не скористалася правом подати відзив на позов. 

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 13 липня 2025 року між ТОВ «Еко Фін» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749, за яким, товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит в сумі 4500,00 грн. строком на 365 днів із сплатою відсотків відповідно до умов Договору. Кредитодавцем (ТОВ «Еко Фін») було перераховано грошові кошти у розмірі 4 500,00 грн., що підтверджується наданою позивачем квитанцією № 45241-17329-30994 від 13 липня 2025 року.

06 травня 2026 між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 06-05/26 відповідно до якого ТОВ «Еко Фін» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749 від 13 липня 2025 року, що укладений між ТОВ «Еко Фін» та відповідачем. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749 від 13 липня 2025 року, що укладений між ТОВ «Еко Фін» та відповідачем.

Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749 від 13 липня 2025 року.

Відповідач умови Договору про споживчий кредит/Кредитний договір № 73918749 від 13 липня 2025 року не виконав і має заборгованість в сумі 18 270,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4 500,00 грн., заборгованість за відсотками 13 770,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Статтею 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови кредитного договору про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими, не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри кредиту та відсоткової ставки, погоджено за домовленістю сторін.

У порушення умов Договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, а тому в останнього виникла заборгованість за Договором про споживчий кредит № 73918749 від 13 липня 2025 року в сумі 18 270,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4 500,00 грн., заборгованість за відсотками 13 770,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.
З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати, що пов`язані з сплатою судового збору, у розмірі 2 662 грн. 40 коп. ( а.с. 1 ). 

Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката у розмірі 9 000 грн. 00 коп, то суд встановив наступне.

На підтвердження понесених витрат представник позивача надав суду копію договору про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року (а.с.64-66), копію заявки про надання юридичної допомоги № 43 від 07 травня 2026 року (а.с.70), копію витягу з акту № 34 про надання юридичної допомоги від 18 травня 2026 року(а.с.71).

Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Суд вважає, що склад та розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підтвердженим у розмірі 9 000 грн. 00 коп., відповідають критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням справи для сторони.

Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило; суд, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.0.2019 у справі № 922/445/19).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, - задовольнити. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 73918749 від 13 липня 2025 року у розмірі 18 270 грн. 00 коп. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторинг Партнерс » судові витрати у справі, що пов`язані з витратами по сплаті судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп. і витратами на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. 00 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, 03150;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 30 червня 2026 року.

Головуючий суддя: