ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7467/22 Суддя (судді) першої інстанції: Зеленов А.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Кузьменка В.В.,
Василенка Я.М.,
за участі секретаря судового засідання Вдовенко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (форми «Ф») від 13.05.2020 № 0138551-5605-1031, від 30.06.2020 № 0149145-5605-1031, 30.06.2020 № 0149146-5605-1031, 30.06.2020 № 0149147-5605-1031.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач за довіреністю уповноважила інших осіб керувати та розпоряджатися всім її майном, а саме, об`єкти відповідно яких були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення використовувались для виготовлення металевих виробів, що свідчить про наявність підстав для застосування податкової пільги при сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Також, наголошено на застосуванні неправильної ставки податку та задвоєнні обсягу оподатковуваної площі приміщень, що призвело до помилкового розрахунку податкових зобов`язань.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).
21.03.2025 адміністративна справа № 640/7467/22 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2025 адміністративну справу № 640/7467/22 прийнято до провадження. 
Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не було надано до контролюючого органу доказів використання спірного майна у своїй господарській діяльності. Щодо податкового повідомлення-рішення (форми «Ф») від 13.05.2020 № 0138551-5605-1031 відповідач зазначив, що відповідно до звернення позивача від 19.03.2021, податковим органом проведено звірку щодо об`єктів нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки. За результатами проведеної звірки реєстраційні дані приведені у відповідність, податкове повідомлення-рішення (форми «Ф») від 13.05.2020 №0138551-5605-1031 скасовано. З урахуванням коригування реєстраційних даних ОСОБА_1 сформовані оскаржувані податкові повідомленні-рішення форми «Ф».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення (форми «Ф») прийняті Головним управлінням ДПС у Київській області від 13.05.2020 № 0138551-5605-1031, від 30.06.2020 № 0149145-5605-1031, від 30.06.2020 № 0149146-5605-1031, від 30.06.2020 № 0149147-5605-1031.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2026 призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні. Продовжено строк розгляду апеляційної скарги.
По справі неодноразово оголошувалась перерва, задля з`ясування обставин справи та отримання від сторін письмових пояснень на підтвердження власних обґрунтувань та запитуваної судом інформації.
23.04.2026 у судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Позивач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
23.04.2026 судом оголошена вступна і резолютивна частини постанови. 
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної-особи підприємця Серія В02 № 025219 номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 2 514 000 0000 000970, дата проведення державної реєстрації 09.07.2007, ОСОБА_2 була зареєстрована, як підприємець.
Згідно Свідоцтва платника єдиного податку Серія НОМЕР_1, виданого 28.05.2012 місцем провадження господарської діяльності є АДРЕСА_1 , видом господарської діяльності є 28.75.0 - Виготовлення інших готових металевих виробів, код виду діяльності - 25.99 - виробництво інших готових металевих виробів.
Відповідно Довіреності від 05.09.2014 зареєстрованої в реєстрі за №866 державним нотаріусом Шинкарук Н.І., позивач ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (кожен з яких діє самостійно) керувати та розпоряджатися всім її майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось. Довіреність видана строком на 10 років і дійсна по 05.09.2024.
13.05.2020 Головне управління ДПС у Київській області прийняло податкове повідомлення-рішення (форми «Ф») №0138551-5605-1031 на суму 17564,16 грн.
30.06.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення (форми «Ф»): №0149145-5605-1031 на суму 36041,76 грн; №0149146-5605-1031 на суму 6480,67 грн; №0149147-5605-1031 на суму 36048,02 грн.
Листом від 02.07.2021 №3209/Я/10-36-24-11 на звернення позивача від 17.06.2021 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки Головне управління ДПС у Київській області повідомило про сформовані ППР за 2019, 2018 рік.
20.12.2021 до ГУ ДПС у Київській області надано адвокатський запит щодо переліку нерухомості рахувалось за позивачем у період з 2017-2021; розміру ставок, які застосовувались у період з 2017-2021 для об`єктів нерухомості; розрахунку податку на нерухоме майно по ППР; пільг зі сплати податку.
Листом від 28.12.2021 №53718/6/10-36-24-11 ГУ ДПС у Київській області повідомило позивача про сформовані податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2019 роки з урахуванням норм п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПКУ, а саме: податкові повідомлення-рішення (форми «Ф») від 30.06.2020 №0149145-5605-1031 на житловий будинок, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , площею 529,2/225,8 кв.м.; від 30.06.2020 №0149146-5605-1031 на нежитлове приміщення, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , площею 310,6 кв.м; від 30.06.2020 №0149147-5605-1031 на житловий будинок, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , площею 529,5/196,9 кв.м.
Наведене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що:
- чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством передбачена преференція, яка полягає у виключенні з об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, таких об`єктів, як будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, якщо вони беруть участь у господарській діяльності власника об`єктів нерухомості як виробничі одиниці;
- матеріалами справи підтверджено, що спірне нерухоме майно належить позивачу, відноситься до будівель промисловості та використовується у господарській діяльності для виготовлення металевих виробів. Відтак, позивач має пільги зі сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік;
- щодо податкового повідомлення-рішення (форми «Ф») від 13.05.2020 № 0138551-5605-1031, суд констатував, що жодних доказів що за результатами проведеної звірки реєстраційні дані приведені у відповідність, податкове повідомлення-рішення скасовано до суду не надано.
Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк:
- відповідачем у відповідності до норм ПК України було прийнято оскаржувані рішення про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;
- у разі наявності неточностей чи неузгодженостей у облікових даних в ІКП платника, останній має право звернутися до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки щодо об`єктів нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).
З 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII (далі - Закон №71-VIII), яким запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається із: податку на майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.
Так, відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Підпунктом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).
Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.
Обмежувальне тлумачення шляхом введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, самостійно, специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.
Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.
Отже, застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17.
Отже, як було правильно зазначено судом першої інстанції, чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством передбачена преференція, яка полягає у виключенні з об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, таких об`єктів, як будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, якщо вони беруть участь у господарській діяльності власника об`єктів нерухомості, як виробничі одиниці.
Судом під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відповідно Довіреності від 05.09.2014 № 866  ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (кожен з яких діє самостійно) керувати та розпоряджатися всім її майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось.
Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної-особи підприємця Серія В02 №025219  ОСОБА_2 була зареєстрована як підприємець з 09.07.2007. Відповідно Свідоцтва платника єдиного податку Серія НОМЕР_1, виданого 28.05.2012 місцем провадження господарської діяльності є АДРЕСА_1 , видом господарської діяльності є 28.75.0 - Виготовлення інших готових металевих виробів, код виду діяльності - 25.99 - виробництво інших готових металевих виробів.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт відповідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2025 №0149145-5605-1031 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 529,2/225,8 кв.м. у праві власності позивача відсутній. За адресою: АДРЕСА_1 , площею 310,6 кв.м відповідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2020 №0149146-5605-1031 обліковується майстерня «Г» пл. 183,0 кв.м. За адресою: АДРЕСА_1 , площею 529,5/196,9 кв.м відповідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2020 №0149147-5605-1031 обліковується житловий будинок з вбудованими виробничими приміщеннями, де житлова частина об`єкта складає: загальна площа 283,5 кв.м. житлова площа 196,9 кв.м, що становить 54/100 частини, виробнича частина об`єкта: загальна площа 246,00 кв.м., що становить 46/100 частини.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції виснував, що матеріалами справи підтверджено, що спірне нерухоме майно належить позивачу, відноситься до будівель промисловості та використовується у господарській діяльності для виготовлення металевих виробів, відтак, позивач має пільги зі сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік.
Проте, колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, оскільки судом не було враховано того, що з урахування наведеного вище правового регулювання, пільга зі сплати податку на нерухоме майно для будівель промисловості не застосовується, оскільки для її отримання саме власник майна має використовувати таке майно безпосередньо у власній господарській діяльності, при цьому, що, за даних обставин, таке майно використовувалось у власній господарській діяльності не позивачем, а ОСОБА_2 , яка була зареєстрована, як підприємець, проте діяла у власних інтересах, провадячи таку господарську діяльність, за яку передбачена пільга у сплаті податку, що не було враховано та оцінено судом першої інстанції. 
Колегія суддів вважає, що використання промислової будівлі іншим суб`єктом господарювання/ФОП (за довіреністю чи іншим правочином) фактично є передачою майна у користування іншій особі (оренда або позичка), проте норма п. п. «є» п. п. 266.2.2 ПК України вимагає, щоб будівля використовувалася за призначенням у господарській діяльності самого суб`єкта господарювання - власника. Якщо діяльність здійснює інший ФОП, власник втрачає статус об`єкта нерухомості, що «не підлягає оподаткуванню», і будівля стає об`єктом оподаткування на загальних підставах.
Отже, визнання протиправним та скасування з цих підстав (наявність у позивача пільги в оподаткуванні) є помилковим та ґрунтується на неправильному застосуванні судом першої інстанції норм матеріального права.
Водночас, під час розгляду апеляційної скарги, колегією суддів досліджено і інші підстави позову, які були покладені в основу позовних вимог.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.06.2020 № 0149145-5605-1031 на суму 3041,76 грн на будинок, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , площею 529,2/225,8 кв.м. такий об`єкт у власності позивача відсутній.
Відповідно до договору дарування, зареєстрованого 15 березня 2006 року за номером 209, позивач є власником комплексу нежитлових будівель (загальна площа 841,8 кв.м): адмінбудівля (530,4 кв.м), майстерня (183,0 кв.м), котельня (124,8 кв.м), сторожка (3,6 кв.м), вбиральня, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . 
Згідно рішення селищного голови Кривоозерської селищної ради від 28 січня 2009 року № 6 було надано дозвіл на реконструкцію адмінбудівлі в житловий будинок. У подальшому, житловий будинок після реконструкції було прийнято в експлуатацію 
Згідно рішень селищного голови Кривоозерської селищної ради від 25 березня 2009 року № 23 та 27 травня 2009 року № 53, затверджено акт прийому в експлуатацію житлового будинку та вирішено оформити право власності на житловий будинок. 
Згідно рішення селищного голови Кривоозерської селищної ради від 27 липня 2016 року № 31 надано дозвіл на переведення житлової будівлі (перший поверх) в нежитлову будівлю. 
Згідно висновку від 02.09.2016 № 168, переведення приміщень першого поверху із житлових в нежитлові для виробничого використання відповідає державним будівельним нормам. 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (сформованого 28.12.2016) 26.12.2016 була здійснена державна реєстрація об`єкта нерухомого майна: житловий будинок з вбудованими виробничими приміщеннями, за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 529,5 кв.м, з яких житлова частина - 283,5 кв.м (54/100), виробнича частина - 246,0 кв.м (46/100). 
Крім зазначеного вище, в інформації з Державного Реєстру, сформованої 20.12.2021 зазначено, що запис про житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 погашено 30.09.2020 та перенесено до нового- житловий будинок з вбудованими виробничими приміщеннями за адресою АДРЕСА_2 (державна реєстрація у 2017 році). 
Виходячи з викладеного вище, нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 ще у 2016 році була перереєстрована за адресою АДРЕСА_2, що підтверджує її відсутність у власності позивача у 2019 році, з огляду на що, колегія суддів вважає, що рішення від 30.06.2020 № 0149145-5605-1031 на суму 36 041,76 винесене безпідставно, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідмолення-рішення від 30.06.2020 № 0149147-5605-1031 на суму 36048,02 гривень на житловий будинок, який розміщений за адресою АДРЕСА_1 , площею 529,5/196,9 кв.м. - тип об`єкта «житловий будинок з вбудованими виробничими приміщеннями», де житлова частина об`єкта складає: загальна площа 283,5 кв.м, житлова площа 196,9 кв.м., що становить 54/100 частини, виробнича частина об`єкта: загальна площа 246,00 кв.м., що становить 46/100 частини. Дата державної реєстрації 28.12.2016. 
Згідно Розрахунку ідеальних часток житлових та нежитлових приміщень об`єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 від 07.11.2016, ідеальна частка виробничих приміщень становить 246,00 кв.м, ідеальна частка житлового будинку - 283,50 кв.м. Тобто, житловий будинок з вбудованими виробничими приміщеннями має оподатковуватися, як два об`єкти: житлової (283,5 кв.м) та нежитлової (246,00 кв.м.) нерухомості, що не було враховано податковим органом.
Також, колегія суддів не бере до уваги доводи представника відповідача щодо необхідності проведення позивачем звірки даних об`єктів нерухомого майна, з підстав того, що Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про зареєстроване право власності, а враховуючи, що контролюючий орган обчислює базу оподаткування на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не вбачається необхідності у зверненні до контролюючого органу для проведення звірки щодо об`єктів нерухомого майна відмінного від земельної ділянки. При цьому, контролюючим органом при нарахуванні позивачу податкових зобов`язань, не було враховано актуальної інформації в Реєстрі та запису про житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 погашено 30.09.2020 та перенесено до нового - житловий будинок з вбудованими виробничими приміщеннями за адресою АДРЕСА_2, що призвело до неточностей при обрахунку об`єкту оподаткування (задвоєння площі).
Щодо податкового повідмолення-рішення від 13.05.2020 № 0138551-5605-1031 на суму 17564,16 грн, колегія суддів бере до уваги те, що податковим органом не надана інформація щодо такого рішення, у тому числі рішення у разі його скасування, а також докази направлення такого рішення на адресу позивача. На запитання суду, представник відповідача у судовому засіданні зазначив про те, що надати докази скасування/відкликання такого рішення не має можливості, проте в базі даних податкового органу останнє значиться, як скасоване. 
Додатково, колегія суддів констатує, що рішенням Кривоозерської селищної ради XVIII скликання від 10.09.2018 № 2 встановлено ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до якого, інша нежитлова нерухомість оподатковується за ставкою 0,25 відсотків мінімальної заробітної плати за 1 кв.м, проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось представником відповідача, податковим органом при прийнятті всіх податкових повідомлень-рішень, що становлять предмет спору, було застосовано ставку податку 0,50%.
Колегія суддів зазначає про те, що податковий орган не має повноважень самостійно встановлювати або змінювати ставки, затверджені органом місцевого самоврядування. Застосування ставки, що не відповідає типу об`єкта нерухомості або чинному рішенню ради, призводить до протиправності нарахування податку за тиким рішенням.
За таких обставин, колегія суддів погоджуєтьсчя з доводами позовної заяви про те, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, адже розрахунки податкового органу не відповідають вимогам ПК України, так як податковий орган невірно визначив об`єкт оподаткування, базу оподаткування та суму грошових зобов`язань, а тому прийняті на підставі невірних розрахунків рішення не ґрунтуються на вимогах закону, порушують права та законні інтереси позивача, є протиправними і підлягають скасуванню.
Колегія суддів вважає, що судом вирішено спір правильно по суті, однак, наявні підстави для зміни рішення суду в мотивувальній частині, зокрема, підстав, з яких оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача частково спростовують висновки суду першої інстанції та є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині. У іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року - змінити в мотивувальній частині. 

У іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 27.04.2026.