УХВАЛА

03 червня 2026 року
м. Київ

справа № 761/20957/22
провадження № 61-13808св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до 
 ОСОБА_1 ,у якому просила:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:
квартиру АДРЕСА_1 ;
автомобіль «Volkswagen Golf», 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , 1 598 куб. см, придбаний 03 липня 2014 року на імя ОСОБА_1 ;
автомобіль «Hyundai TUCSON», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_2 , 1 999 куб. см, придбаний 15 липня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 ;
автомобіль «Toyota Corolla», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_3 , 1798 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_4 , придбаний 19 січня 2021 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 8043.

- у порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнати за ОСОБА_2 :
право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_1 ;
право особистої приватної власності на цілий автомобіль «Toyota Corolla», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_3 , 1798 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок компенсації ринкової вартості 1/2 частини автомобіля «Volkswagen Golf», 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , 1 598 куб. см.

- у порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнати за ОСОБА_1 :
право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_1 ;
право особистої приватної власності на цілий автомобіль «Hyundai TUCSON», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_2 , 1 999 куб. см, придбаний 
15 липня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 .

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом
до ОСОБА_2 , у якому просив:
- визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 0,087 % частки квартири 
АДРЕСА_1 , за ринковою оцінкою у розмірі 4 931,00 грн;
- визнати право особистої приватної власності на цілий автомобіль «Toyota Corolla», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_3 , 1 798 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_4 за ОСОБА_2 ;
- визнати право особистої приватної власності на цілий автомобіль «Hyundai TUCSON», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_2 , 1 999 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_6 за ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 
від 23 січня 2023 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду разом з первісним позовом.

Шевченківський районний суд міста Києва ухвалою від 10 квітня 2023 року прийняв відмову представника ОСОБА_1 - Стегара О. М. від позовних вимог у частині вимог зустрічного позову про стягнення вартості 0,087 % частки квартири та закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом 
 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині вимог зустрічного позову про стягнення вартості 0,087 % частки квартири.

Шевченківський районний суд міста Києва від 18 січня 2024 року позов 
 ОСОБА_2 задовольнив частково. Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав спільним майном подружжя ОСОБА_2 до ОСОБА_1 наступне майно:
- автомобіль «Hyundai TUCSON», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_2 , 1999 куб. см;
- автомобіль «Toyota Corolla», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_3 , 1798 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «Toyota Corolla», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_3 , 1 798 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_4 , придбаний 19 січня 2021 року на ім`я ОСОБА_2 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Hyundai TUCSON», 2020 року випуску, № кузову НОМЕР_2 , 1 999 куб. см.

Визнав за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру 
 АДРЕСА_1 , загальною площею 74,1 кв. м, житловою площею 38,7 кв. м.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 
4 962,00 грн.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 
8 795,15 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 10 вересня 2024 року, 
з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 01 жовтня 
2024 року, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру скасував та ухвалив нове рішення.
У порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнав за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_1 , загальною площею 74,1 кв. м, житловою площею 38,7 кв. м 
за кожним.

У частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ автомобіля «Volkswagen Golf», 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , 1 598 куб. см, придбаного 03 липня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 - рішення залишив без змін.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу
в розмірі 12 740,00 грн.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року скасував.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі
12 154,12 грн.

16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу
на постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року 
та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 
2024 рокуу цій справі, яку уточнивши в листопаді 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру та в частині ухвалення нового рішення про визнання 
за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права спільної часткової власності 
на 1/2 частину квартири  
АДРЕСА_1 , загальною площею 74,1 кв. м, житловою площею 38,7 кв. м 
за кожним; додаткову постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 11 грудня 2024 року відкрив касаційне провадження, витребував цивільну справу № 761/20957/22 та надав сторонам строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

26 грудня 2024 року до Верховного Суду надійшли витребувані матеріали справи.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання 
про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну 
від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам 
статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції 
не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.

За таких обставин розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними 
у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі 
п`яти суддів.

Згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, призначити 
до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді 	В. В. Сердюк   	
	О. М. Осіян  	
	Н. Ю. Сакара