Справа №345/1661/26 
Провадження № 2/345/1633/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е

13.05.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду м. Калуша у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості: 
- за кредитним договором № 9006454 в розмірі 20 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 1769856 в розмірі 3 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням;
- за кредитним договором № 07917-05/2025 в розмірі 6 159,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 159,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 29 659,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 квітня 2025 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9006454 у електронній формі в Особистому кабінеті позичальника. Згідно умов кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надав  ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10 000,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. 
24 грудня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 24122025/3, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 9006454 від 30 квітня 2025 р, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 . 
Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 24122025/3 від 24 грудня 2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 25 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10 500,00 грн. заборгованість за відсотками, 5 000,00 грн. заборгованість за пенею, штрафами.
Окрім того, 11 травня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1769856 у електронній формі в Особистому кабінеті позичальника. Згідно умов кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надав  ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 3 000,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. 
27 серпня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27082025, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 1769856 від 11 травня 2025 р, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 . 
Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 27082025 від 27 серпня 2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 12 690,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 750,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту; 2 940,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 6 000,00 грн. сума заборгованості за неустойко. (штраф, пеня). 
Окрім того, 04 грудня 2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07917-05/2025 у електронній формі в Особистому кабінеті позичальника. Згідно умов кредитного договору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надав  ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 3 000,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. 
28 серпня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 28082025, відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 07917-05/2025 від 04 грудня 2025 р, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 . 
Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 28082025 від 28 серпня 2025 позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 9 459,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 159,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 3 000,00 грн. сума заборгованості за штрафом; 300,00 грн. сума комісії за видачу кредиту. 
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
Представник позивача у прохальній частині позовної заяви вказав про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ст. 12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В свою чергу, положеннями ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3 статті 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» № 674-VIII від 03.09.2015, ч.12 ст.11 якого встановлює, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20.
Суд установив, що між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено 30 квітня 2025 року договір про надання споживчого кредиту № 9006454, за умовами якого відповідач отримав у користування 10 000,00 грн. на споживчі потреби, які мав повернути разом з нарахованими процентами до 24 квітня 2026 року, тобто в межах 360 календарних днів. Денна процентна ставка за кредитом: знижена 0,01%/день, якщо споживач до 15.05.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, яка є не меншою першого чергового платежу, визначеного у Графіку; стандартна 1,00 %/день; одноразова комісія за видачу кредиту умовами кредитного договору не передбачена; повернення кредиту з процентами здійснюється 12-ма черговими платежами кожних 30 календарних днів згідно з Додатком №1 до кредитного договору.
Відповідно до п.6.4. кредитного договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів, він має сплатити кредитодавцю штраф: у розмірі 900,00 грн. на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання; у розмірі 200,00 грн. починаючи з 5-го дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання. Відповідним пунктом договору також передбачено, що штраф згідно з вимогами ч. 2 ст. 546 ЦК України є іншим видом забезпечення виконання зобов`язання.
Позичальник підписав договір одноразовим ідентифікатором А3561 із отриманням на платіжну картку суми кредиту в повному обсязі (маска картки НОМЕР_1 ), що підтверджується п. 2.1. підписаного між сторонами кредитного договору, а також довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20251231-1.1 від 31.12.2025 (номер трансакції 53973937). Позивач зазначає, що до відступлення на його користь прав вимоги від первісного кредитора на підставі договору факторингу від 24122025/3 від 24 грудня 2025 та реєстру боржників № 1 (порядковий номер ОСОБА_1 - 3050), позичальник допустив виникнення заборгованості на загальну суму 25 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10 500,00 грн. заборгованість за відсотками, 5 000,00 грн. заборгованість за пенею, штрафами, нарахованими первісним кредитором.
Із копії паспорта споживчого кредиту, підписаного позичальником ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором А3561, вбачається, що навпроти запису «Можливі види (форми) забезпечення кредиту:» вказано «без забезпечення у вигляді застави», що дозволяє суду дійти до висновку, про відсутність застави у відносинах сторін, як єдино можливого виду забезпечення боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором (Розділ 3 паспорта).
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
24 грудня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 24122025/3, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 9006454 від 30 квітня 2025 р, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 . 
Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 24122025/3 від 24 грудня 2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 25 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10 500,00 грн. заборгованість за відсотками, 5 000,00 грн. заборгованість за пенею, штрафами.
Тим не менше, суд не погоджується з необхідністю стягнення із відповідача у справі 5 000,00 грн. нарахованої неустойки у вигляді штрафу виходячи із таких мотивів.
Відповідно до п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У періоді нарахування відповідачу у справі неустойки діяв воєнний стан, уперше введений з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану № 2102-ІХ від 24.02.2022», який неодноразово продовжувався й триває до сьогодні.
Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань.
Ця особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, який є обов`язковим для застосування.
Отже, за умовами договору про надання споживчого кредиту № 900645 від 30 квітня 2025 року з відповідача на користь Товариства підлягає до стягнення заборгованість в загальній сумі 20 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10 500,00 грн. заборгованість за відсотками, яка документально підтверджується.
Крім того, суд установив, що ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит № 1769856 від 11.05.2025 із ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора, відображеного в цифровій послідовності. Грошові кошти в сумі 3 000,00 грн. перераховані на банківську платіжну картку відповідача (маска картки № НОМЕР_1 ), що підтверджується заявою ОСОБА_1 на отримання кредиту від 11.05.2025 та пп. 2.1. п. 2 підписаного відповідачем кредитного договору.
Істотні умови кредитного договору: строк кредитування 345 календарних днів, останній день якого припадає на 21.04.2026; повернення кредиту (основної суми та нарахованих процентів) відбувається шляхом внесення 23-ох різних платежів (один раз на 15 днів), при цьому комісія за надання кредиту: 750,00 грн., яка нараховується за ставкою 25,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (пп. 1.5.1 п.1.5.); згідно п. 1.5.2. договору, комісія за обслуговування кредиту становить 9 240,00 грн., яка нараховується за ставкою 14,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період; особливості нарахування процентів встановлені п. п. 1.5.3-1.5.4. та п. 2.2.3 договору; у Розділі 4 підписаного позичальником паспорту споживчого кредиту вказано, що розрахунок реальної річної процентної ставки проведено виходячи із 365 календарних днів у році.
Детальні строки внесення позичальником коштів за умовами кредитного договору визначені Графіком платежів, який виступає Додатком № 1. Аналогічні до зазначених вище відомостей щодо істотних умов кредитного договору відображені у паспорті споживчого кредиту, який також підписаний позичальником ОСОБА_2 електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора.
Із копії наданого суду кредитного договору (п. 4.1.) вбачається, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно з Графіком платежів) та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1 000,00 гривень за кожен випадок такого порушення.
Відповідно до платіжного доручення № 42945793 від 11.05.2025 ТОВ «ФК» «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» здійснило переказ коштів ОСОБА_1 згідно договору № 1769856 від 11.05.2025 року в розмірі 3 000,00 грн.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
27 серпня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27082025, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 1769856 від 11 травня 2025 р, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 . 
Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 27082025 від 27 серпня 2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 12 690,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 750,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту; 2 940,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 6 000,00 грн. сума заборгованості за неустойко. (штраф, пеня). 
Щодо стягнення заборгованість по комісії за обслуговування та надання кредиту, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28).
Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 1769856 від 11 травня 2025 року, щодо сплати комісії в розмірі 750,00 гривень за надання кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 2 940,00 гривень задоволенню не підлягають.
Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання кредиту, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховний Судом в постанові від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц.
Суд також не погоджується з необхідністю стягнення із відповідача у справі 6 000,00 грн. нарахованої суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) виходячи із таких мотивів.
Відповідно до п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У періоді нарахування відповідачу у справі неустойки діяв воєнний стан, уперше введений з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану № 2102-ІХ від 24.02.2022», який неодноразово продовжувався й триває до сьогодні.
Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань.
Ця особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, який є обов`язковим для застосування.
Отже, за умовами договору про надання споживчого кредиту № 1769856 від 11 травня 2025 року з відповідача на користь Товариства підлягає до стягнення заборгованість в загальній сумі 3 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням.
Крім того, суд установив, що ОСОБА_1 уклав договір про надання фінансового кредиту № 07917-05/2025 від 04 травня 2025 із ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора, відображеного в алфавітно-цифровій послідовності (Y293). 
Істотні умови кредитного договору: строк кредитування 120 календарних днів, останній день якого припадає на 31.08.2025; повернення кредиту (основної суми та нарахованих процентів) відбувається шляхом внесення п`яти різних платежів (один раз на 20 днів), при цьому сплата позичальником одноразової комісії за видачу кредиту становить 300,00 грн. або 10% від суми наданого кредиту; одноразове повернення позичальником всієї суми (тіла) кредиту передбачено умовами договору в складі 6-го чергового платежу, який збігається із датою завершення строку кредитування; протягом встановленого у договорі строку кредитування нарахування процентів позичальнику здійснюється за ставкою 0,90 % на залишок заборгованості за кожен день використання грошових коштів. Детальні строки внесення позичальником коштів за умовами кредитного договору визначені Графіком платежів, який виступає Додатком № 1 до цього договору, який підписаний позичальником тим самим одноразовим ідентифікатором (електронним підписом). Аналогічні до зазначених вище відомостей щодо істотних умов кредитного договору відображені у паспорті споживчого кредиту, який також підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора. У Розділі 5 кредитного договору «Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів» передбачено, що у випадку прострочення клієнтом (позичальником) сплати платежів відповідно до термінів, встановлених у Графіку цих платежів, кредитодавець нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості на наступний день після настання терміну сплати кожного чергового платежу з урахуванням того, що розмір неустойки не може перевищувати половини суми кредиту, якщо сума такого не є більшою, ніж встановлений розмір мінімальної заробітної плати.
Із копії наданого суду кредитного договору (п. 1.4.) вбачається, що встановлені для позичальника проценти є платою за користування кредитом, водночас фіксована одноразова комісія за своєю суттю виступає також платою, хоча й за надання кредиту. Проте одноразова комісія за надання кредиту визначена у паспорті цього кредиту як платіж за додаткові/супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору (Розділ 4).
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
27 серпня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27082025, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 1769856 від 11 травня 2025 р, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 . 
Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 27082025 від 27 серпня 2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 12 690,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 750,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту; 2 940,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 6 000,00 грн. сума заборгованості за неустойко. (штраф, пеня). 
Щодо стягнення заборгованість по комісії за надання кредиту, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28).
Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 07917-05/2025 від 04 травня 2025 року, щодо сплати комісії в розмірі 300,00 гривень за надання кредиту є нікчемними.
Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання кредиту, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховний Судом в постанові від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц.
Суд також не погоджується з необхідністю стягнення із відповідача у справі 3 000,00 грн. нарахованої суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) виходячи із таких мотивів.
Відповідно до п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У періоді нарахування відповідачу у справі неустойки діяв воєнний стан, уперше введений з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану № 2102-ІХ від 24.02.2022», який неодноразово продовжувався й триває до сьогодні.
Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань.
Ця особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, який є обов`язковим для застосування.
Отже, за умовами договору про надання споживчого кредиту № 07917-05/2025 від 04 травня 2025 року з відповідача на користь Товариства підлягає до стягнення заборгованість в загальній сумі 6 159,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 159,00 грн. сума заборгованості за відсотками.
Сукупно з відповідача за вищенаведеними кредитними договорами необхідно стягнути на користь Товариства 29 659,00 грн. заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3 328,00 грн. Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 47 649,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 29 659,00 грн. А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 071,10 грн. (3 328,00 грн. х 29 659,00 грн. / 47 649,00 грн.) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, ст.ст. 526, 614, 626, 628, 639, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України, ст.ст.3, 12 «Про електронну комерцію`та керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 280-283, 356 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2; реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості:
- за кредитним договором № 9006454 в розмірі 20 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 500,00 грн. – сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 1769856 в розмірі 3 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 
- за кредитним договором № 07917-05/2025 в розмірі 6 159,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 159,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 29 659,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2; реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») сплачений судовий збір в розмірі 2 071,10 грн.
За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено та підписано 18.05.2026.

Головуючий: