ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/201/26
Провадження №2/338/457/26
18 травня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

11 лютого 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 71358185 від 10.08.2025 року в розмірі 16 125,00 грн, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 4 500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 71358185, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 30 днів, а саме з 10.08.2025 року по 08.09.2025 року, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,250 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 750,00 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту договором передбачено нарахування пені в розмірі 4,00 % на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Договір кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 25077, який був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 71358185 від 10.08.2025 року виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн на банківський картковий рахунок / платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується електронною платіжною інструкцією № cd0a7269-282e-4392-a750-c26f73bfd2fc від 10.08.2025 року та довідкою платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система».
Враховуючи умови договору кредиту № 71358185 від 10.08.2025 року, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором кредиту становить 16 125,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 375,00 грн - заборгованість за процентами; 750,00 грн - заборгованість за комісією; 10 000,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою; 0,00 грн - заборгованість за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Також позивач зазначає, що 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором кредиту № 71358185 від 10.08.2025 року, укладеним із ОСОБА_1 .
Відповідно до Реєстру прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025 року кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованості до відповідача за договором кредиту № 71358185 від 10.08.2025 року.
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу, сплати процентів та інших нарахувань не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, який набув право вимоги на підставі договору факторингу.
Щодо судових витрат позивач зазначає, що при зверненні до суду ним сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн з урахуванням коефіцієнта 0,8, оскільки позов подано в електронній формі. Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн, які підтверджує договором про надання правничої допомоги, актом приймання-передачі наданої правничої допомоги та платіжним документом.
Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, однак у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, доказів повного або часткового погашення заборгованості, заперечень проти позову чи клопотань щодо розгляду справи до суду не надав.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач, як новий кредитор, звернувся до суду за захистом свого права шляхом стягнення заборгованості.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти, оферти, однією стороною та її прийняття, акцепту, другою стороною.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису, у тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, якщо сторони домовилися про такий спосіб підписання.
Судом встановлено, що 10.08.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит № 71358185, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 25077.
Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити проценти за користування кредитом.
З матеріалів справи вбачається, що сума кредиту становила 5 000,00 грн, строк кредитування - 30 днів, дата надання кредиту - 10.08.2025 року, дата повернення кредиту - 08.09.2025 року, процентна ставка - 0,250 % щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту.
Судом встановлено, що позивачем надано належні письмові докази фактичного перерахування кредитних коштів за договором кредиту № 71358185 від 10.08.2025 року, а саме електронну платіжну інструкцію № cd0a7269-282e-4392-a750-c26f73bfd2fc від 10.08.2025 року, довідку платіжної установи та інші письмові докази, з яких вбачається, що на платіжний інструмент № НОМЕР_1 , зазначений у матеріалах справи як належний відповідачу, було перераховано грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. Вказані відомості узгоджуються з умовами кредитного договору, анкетними даними відповідача, довідкою про ідентифікацію та розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим суд вважає доведеним факт надання відповідачу кредитних коштів. Натомість відповідачем не подано жодних належних і допустимих доказів на спростування факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, належності йому відповідного платіжного інструменту, помилковості платіжної операції, а також не надано доказів повернення отриманих коштів чи іншого належного виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу й інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом також встановлено, що 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 16/09/25.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, тобто відступлення права вимоги.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона, фактор, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони, клієнта, за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи, боржника.
З урахуванням наданих позивачем доказів суд доходить висновку, що ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» є належним кредитором за спірним зобов`язанням та має право звертатися до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 71358185 від 10.08.2025 року.
Із розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 20.01.2026 року за договором кредиту № 71358185 від 10.08.2025 року заборгованість відповідача складає 16 125,00 грн, у тому числі: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 375,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 750,00 грн - заборгованість за комісією, 10 000,00 грн - заборгованість за пенею/неустойкою.
Суд вважає доведеними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу в розмірі 5 000,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 375,00 грн, оскільки такі вимоги ґрунтуються на умовах укладеного договору, підтверджені письмовими доказами та розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований.
Разом з тим суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача комісії в розмірі 750,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що умовами договору про надання коштів у кредит № 71358185 від 10 серпня 2025 року передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 750,00 грн.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України змістом основного обов`язку кредитодавця за кредитним договором є саме надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, тоді як позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Тобто надання кредитних коштів є не окремою додатковою чи супутньою послугою для позичальника, а безпосереднім виконанням кредитодавцем свого основного обов`язку за кредитним договором.
Суд враховує, що умова договору про покладення на позичальника додаткової плати за дії, які кредитодавець вчиняє на власну користь або на виконання власного обов`язку з надання кредиту, не може бути самостійною підставою для стягнення з позичальника окремої комісійної винагороди, якщо така плата фактично встановлена саме за видачу кредитних коштів та не пов`язана з наданням позичальнику окремої самостійної послуги, яка має для нього власну споживчу цінність.
Комісія за надання кредиту у цьому випадку не є оплатою окремої послуги, фактично наданої відповідачу, а пов`язана з діями кредитодавця щодо виконання власного обов`язку з надання кредитних коштів. Відтак покладення на споживача обов`язку сплатити таку комісію фактично призводить до стягнення окремої плати за дії, які охоплюються самим змістом кредитного договору та становлять обов`язок кредитодавця.
Крім того, позивачем не доведено, які саме окремі, додаткові або супутні послуги були надані відповідачу за відповідну комісію, у чому полягав їх зміст, обсяг, необхідність та самостійна цінність для позичальника. Саме по собі зазначення у договорі умови про сплату комісії за надання кредиту не звільняє позивача від обов`язку довести правову та фактичну обґрунтованість такої вимоги.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлена до стягнення комісія за надання кредиту у розмірі 750,00 грн не підлягає стягненню з відповідача. Так позивач не довів, що комісія 750 грн є платою за окрему, реальну, додаткову або супутню послугу, яка має самостійну споживчу цінність для відповідача; натомість вона встановлена за саме надання кредитних коштів, що є основним обов`язком кредитодавця, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Також суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача пені/неустойки в розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит або позику банком чи іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення.
Цією ж нормою встановлено, що неустойка, штраф, пеня та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, невиконання або часткове виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
Оскільки заявлена до стягнення пеня/неустойка в розмірі 10 000,00 грн нарахована за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії воєнного стану, суд доходить висновку, що така сума не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 5 375,00 грн, що складається із: 5 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 375,00 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 750,00 грн комісії та 10 000,00 грн пені/неустойки слід відмовити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено до стягнення 16 125,00 грн, з яких судом задовольняється 5 375,00 грн, що становить 33,3 % від заявленої ціни позову.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 887,47 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн, які обґрунтовані поданими до матеріалів справи доказами.
Водночас відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд враховує їх реальність, необхідність, розумність та співмірність зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, часом, необхідним для їх надання, значенням справи для сторін та ціною позову.
Оцінюючи заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що дана справа є малозначною, належить до категорії типових спорів про стягнення заборгованості за кредитним договором, не становить значної фактичної чи правової складності, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а предмет доказування у справі є обмеженим та зводиться до перевірки факту укладення кредитного договору, надання кредитних коштів, переходу права вимоги до позивача та розміру заявленої до стягнення заборгованості.
Крім того, подані позивачем процесуальні документи та додані до них докази мають типовий характер для цієї категорії справ, а матеріали справи не свідчать про необхідність здійснення адвокатом значного обсягу складної аналітичної роботи, участі у численних судових засіданнях, підготовки складних процесуальних документів чи вчинення інших дій, які б об`єктивно зумовлювали стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 4 500,00 грн.
За таких обставин суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним щодо складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи та ціни позову, а тому з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності підлягає зменшенню з 4 500,00 грн до 3 000,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задовольняються частково - на 33,3 %, витрати на професійну правничу допомогу в зменшеному судом розмірі також підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, із визначеної судом співмірної суми витрат на професійну правничу допомогу 3 000,00 грн до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 000,00 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 1 887,47 грн, з яких: 887,47 грн - судовий збір, 1 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-285, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», заборгованість за договором кредиту № 71358185 від 10 серпня 2025 року в розмірі 5 375,00 грн (п`ять тисяч триста сімдесят п`ять гривень 00 копійок), з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 375,00 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 887,47 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн, а всього 1 887,47 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 18 травня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: