Справа № 727/4340/26 
Провадження № 2/727/1843/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді     Чебан В.М.
при секретарі      Бружа-Гуцалюк В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», в інтересах якого діє їх представник – Шкапенко Олександр Віталійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач АТ «АКЦЕНТ-БАНК»(АТ «А-БАНК»), в інтересах якого діє їх представник – Шкапенко О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 06.05.2021 року відповідач ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу було відкрито банківський рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано платіжну картку.
Представник позивача зазначає, що відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, а також видано платіжну картку як засіб доступу до такого рахунку. 
Вказує, що підписана відповідачем Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщеними на офіційному сайті банку, складають між сторонами Кредитний договір № б/н від 06.05.2021 року.
Посилається на те, що всі основні умови кредитування були доведені до відома відповідача та погоджені ним шляхом підписання Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому визначено основні умови кредитування, процентну ставку, права та обов`язки сторін, а також відповідальність за порушення умов договору.
Представник позивача стверджує, що АТ «А-БАНК» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання та надало відповідачу кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту. Водночас відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, представник позивача вказує, що станом на 27.03.2026 року заборгованість відповідача за Кредитним договором №б/н від 06.05.2021 року становить 97677,75 грн., з яких: 64739,15 грн. – заборгованість за кредитом та 32938,60 грн. – заборгованість за відсотками. При цьому пеня та штрафні санкції до стягнення не заявляються.
На підставі викладеного позивач АТ «А-БАНК», в інтересах якого діє його представник – Шкапенко О.В., просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «А-БАНК» заборгованість за Кредитним договором б/н від 06.05.2021 року у загальному розмірі 97677,75 грн., з яких: 64739,15 грн. – заборгованість за кредитом; 32938,60 грн. – заборгованість за відсотками, а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2026 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/4340/26 за позовом АТ «А-БАНК», в інтересах якого діє їх представник – Шкапенко О.В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; призначено судове засідання на 28 квітня 2026 року.
В судове засідання представник позивача АТ «А-БАНК» не з`явився, однак згідно змісту спрямованого до суду представником позивача - Шкапенком О.В. позову останній просив суд розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак згідно спрямованої до суду заяви останній просив суд розглянути вищевказану цивільну справу у його відсутність; позовні вимоги визнає частково.
Крім цього, згідно вищезазначеної спрямованої до суду відповідачем ОСОБА_1 заяви останній вказує, що не погоджується з нарахованими позивачем АТ «А-БАНК» відсотками за користування кредитними коштами та частково погоджується із заборгованістю за тілом кредиту, вказуючи на те, що банком частково списувалась заборгованість за вказаним кредитом.
Враховуючи викладене, просить суд стягнути з нього заборгованість за тілом вказаного криту за мінусом списаних банком вищевказаних грошових коштів, а в стягненні заборгованості по відсоткам – просить суд відмовити у повному обсязі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, а також спрямовану до суду відповідачем ОСОБА_1 заяву, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що 06.05.2021 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с.8 зворот), відповідно до змісту якої відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» та ініціював відкриття банківського рахунку, отримання платіжної картки та встановлення кредитного ліміту.
При цьому, зі змісту вказаної Анкети-заяви (а.с. 8 зворот) вбачається, що вона містить анкетні дані відповідача, а також посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с.13 зворот - 16), Тарифи Банку (а.с.17), Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту (а.с.9, які, згідно її змісту, разом із зазначеною Анкетою-заявою складають договір про надання банківських послуг. 
Водночас, вказана Анкета-заява (а.с. 8 зворот) не містить відомостей про розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, порядок її нарахування, а також інші істотні умови кредитування.
На підтвердження умов кредитування позивачем долучено до матеріалів справи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с.13 зворот - 16) та Тарифи користування кредитною карткою «Зелена» (а.с.17-18), відповідно до змісту яких кредит надається у формі відновлювальної кредитної лінії шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, строк користування кредитом становить 240 місяців з можливістю його автоматичного продовження, кредитний ліміт встановлюється та змінюється банком в односторонньому порядку, пільговий період користування кредитними коштами становить до 62 днів, базова процентна ставка за користування кредитним лімітом становить 3,4 % на місяць, а у разі виникнення простроченої заборгованості застосовується процентна ставка у розмірі 6,8 % на місяць, при цьому проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за кредитом, а позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати обов`язковий мінімальний платіж та погашати заборгованість у порядку і строки, визначені зазначеними Умовами та Тарифами.
Зазначені умови та правила кредитування також містяться у долученому представником позивача до матеріалів справи Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 06.05.2021 року (а.с.9).
На виконання умов вищевказаного Кредитного договору б/н від 06.05.2021 року позивач АТ «А-БАНК» відкрив на ім`я відповідача ОСОБА_1 відповідний картковий рахунок та видав йому платіжні картки для користування встановленим кредитним лімітом, що підтверджується довідкою за картками (а.с.12 зворот).
Згідно з довідкою за лімітами (а.с.12) вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 06.05.2021 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн., який у подальшому неодноразово змінювався банком в односторонньому порядку та станом на 27.03.2026 року становив 66500,00 грн.
Крім того, з банківської виписки по рахунку (а.с.10-11) вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював операції з використанням платіжної картки та частково погашав заборгованість. Також із вказаної виписки вбачається, що банком протягом користування відповідачем кредитним лімітом неодноразово здійснювались операції зі списання відсотків за використання кредитного ліміту, загальний розмір яких за період з 01.02.2025 року по 01.03.2026 року становив 30274,16 грн. (2019,54 + 2035,65 + 2252,72 + 2170,98 + 2243,36 + 2170,98 + 2243,31 + 2243,36 + 2170,98 + 2243,36 + 2170,97 + 2243,33 + 2243,38 + 2026,24).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 06.05.2021 року станом на 27.03.2026 року заборгованість відповідача становить 97677,75 грн., з яких: 64739,15 грн. — заборгованість за кредитом та 32938,60 грн. — заборгованість за відсотками.
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Таким чином, вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 97677,75 грн., з яких: 64739,15 грн. – заборгованість за кредитом; 32938,60 грн. – заборгованість за відсотками, суд виходить з наступного.
Так, зі змісту підписаної відповідачем ОСОБА_1 . Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с.8 зворот) вбачається, що остання не містить відомостей про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, порядок її нарахування, розмір процентної ставки у разі прострочення виконання зобов`язань, а також інших умов щодо сплати відсотків, які заявлені позивачем як підстава для стягнення заборгованості.
При цьому позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги в частині стягнення відсотків, посилається на долучені до матеріалів справи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» та Тарифи користування кредитною карткою «Зелена», відповідно до змісту яких базова процентна ставка за користування кредитним лімітом становить 3,4 % на місяць, а у разі виникнення простроченої заборгованості застосовується процентна ставка у розмірі 6,8 % на місяць. Саме виходячи із зазначених Умов та Тарифів позивачем здійснено нарахування відповідачу відсотків та визначено заборгованість за ними у розмірі 32938,60 грн.
Водночас матеріали даної цивільної справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи у редакції, долученій позивачем до матеріалів справи, були чинними станом на дату укладення кредитного договору, доведені до відома відповідача та погоджені ним, зважаючи також на те, що зазначені документи не містять підпису відповідача, а відтак не можуть беззаперечно підтверджувати погодження останнім умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків, на які посилається позивач як на підставу заявлених позовних вимог.
При цьому, суд враховує, що Умови та Правила надання банківських послуг є документом, зміст якого визначається банком в односторонньому порядку та може змінюватися кредитодавцем, а тому саме на позивача покладається обов`язок доведення того, що на момент укладення договору діяла саме та редакція Умов та Правил, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, та що відповідач був належним чином ознайомлений із такими умовами.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №127/23025/16-ц, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що за відсутності належних доказів погодження позичальником умов щодо сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, викладених в Умовах та Правилах банку, підстави для їх стягнення відсутні, а захисту підлягає лише право кредитора на повернення фактично отриманих та неповернутих кредитних коштів.
Крім того, Верховний Суд у вищевказаній постанові звернув увагу на те, що споживач банківських послуг, з огляду на звичайний рівень освіти та правової обізнаності, не може ефективно реалізувати своє право бути належним чином поінформованим про умови кредитування у випадку, коли такі умови викладені у значному за обсягом документі, який стосується усіх аспектів надання банківських послуг, а тому відсутні підстави вважати, що сам факт підписання анкети-заяви свідчить про погодження усіх умов, розміщених у таких документах.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт погодження відповідачем ОСОБА_1 умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 32938,60 грн. відсутні.
При цьому, суд не може погодитися з доводами позивача про те, що факт підписання відповідачем Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 06.05.2021 року (а.с.9) свідчить про належне погодження сторонами умов щодо розміру процентної ставки та порядку її нарахування.
Так, зі змісту вищевказаного Паспорта споживчого кредиту (а.с.9) вбачається, що останній містить інформацію щодо орієнтовних умов кредитування, зокрема типу кредиту, строку кредитування, базової процентної ставки, реальної річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку погашення заборгованості та наслідків невиконання позичальником своїх зобов`язань.
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» вбачається, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження №61-14545сво20) зазначено, що необхідно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання кредитодавцем свого переддоговірного обов`язку щодо надання споживачу інформації про умови кредитування. При цьому ознайомлення споживача з паспортом споживчого кредиту та його підписання саме по собі не свідчить про укладення кредитного договору на викладених у ньому умовах та не підтверджує погодження сторонами всіх істотних умов договору, оскільки у такому документі не відбувається фіксація узгодженої волі сторін та змісту договірних зобов`язань.
За таких обставин сам по собі Паспорт споживчого кредиту не може бути належним доказом погодження відповідачем умов щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки такі умови повинні бути визначені безпосередньо у кредитному договорі або в іншому документі, який підтверджує їх погодження сторонами у передбаченій законом формі.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт погодження сторонами умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а тому заявлена АТ «А-БАНК» до стягнення заборгованість за відсотками у розмірі 32938,60 грн. не ґрунтується на погоджених сторонами умовах кредитного договору та задоволенню не підлягає.
Разом з тим, як встановлено судом із виписки по рахунку відповідача (а.с.10-11), протягом користування кредитним лімітом банком неодноразово здійснювались операції зі списання відсотків за використання кредитного ліміту, загальний розмір яких за період з 01.02.2025 року по 01.03.2026 року становив 30274,16 грн.
Однак, оскільки судом встановлено відсутність належних правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, вищевказані грошові кошти не можуть вважатися належним виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати відсотків.
За таких обставин суд вважає, що вказані грошові кошти у розмірі 30274,16 грн., які були списані банком як відсотки за користування кредитним лімітом, підлягають зарахуванню в рахунок погашення основної суми кредитної заборгованості, оскільки інше призвело б до безпідставного збільшення розміру заборгованості за тілом кредиту та фактичного покладення на відповідача обов`язку зі сплати непогоджених сторонами платежів.
Таким чином, визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із необхідності зменшення заявленої позивачем заборгованості за тілом кредиту у розмірі 64739,15 грн. на суму грошових коштів, які були списані банком як відсотки за користування кредитними коштами, а саме на 30274,16 грн., у зв`язку з чим до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 34464,99 грн. (64739,15 - 30274,16).
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «А-БАНК», в інтересах якого діє їх представник – Шкапенко О.В., до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– підлягають задоволенню частково.
Крім цього, з відповідача  ОСОБА_1 , на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача сплачений останніми при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 931,84 грн. (2662,40 х 0,35), виходячи з розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», в інтересах якого діє їх представник – Шкапенко Олександр Віталійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», код ЄДРПОУ: 14360080, заборгованість за Кредитним договором № б/н від 06.05.2021 року, зокрема заборгованість за тілом кредиту у розмірі 34464,99 (тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні (дев`яносто дев`ять) копійок.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», код ЄДРПОУ: 14360080, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 931,84 (дев`ятсот тридцять одна) гривня (вісімдесят чотири) копійки.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 12 червня 2026 року.

СУДДЯ