Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/4748/25
Провадження № 2/332/340/26
Заочне рішення
Іменем України

05 травня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді:    Яцуна О.С.,
при секретарі судового засідання:  Дубачовій А.А.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 24.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений Договір № 4836858 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 8 000,00 грн, терміном до 19.07.2025, шляхом переказу на його платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування.
23.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір факторингу № 23/04/25, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за вищевказаним договором перейшло до позивача.
Посилаючись на статті 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та умови договору, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 39 777,60 грн, судовий збір в розмірі 3 028,00 грн та правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою суду від 17.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи.
Представник позивача у позові зазначив про розгляд справи без участі їх представника, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Крім того, про розгляд справи останній повідомлявся шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті суду, адже адреса його зареєстрованого місця проживання розташована у с. Переможне Василівського району Запорізької області, що наразі є тимчасово окупованою територією України, листування з якою не ведеться. Повідомлення про судові засідання розміщувалися в порядку, передбаченому п. 19 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 24.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений Договір № 4836858 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 8 000,00 грн, терміном до 19.07.2025, шляхом переказу на його платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування (а.с. 8-18).
Відповідачем також підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому також узгоджені всі істотні умови кредитування (а.с. 20-22).
На виконання умов договору ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконало повністю, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстрів платіжної інфраструктури ТОВ «Пейтек» (а.с. 23).
23.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір факторингу № 23/04/25, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за вищевказаним договором перейшло до позивача (а.с. 40-42).
Вказане також підтверджується копією реєстру боржників від 23.04.2025 (а.с. 44).
Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідач, всупереч умовам договору та статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови Договору, а тому станом на 08.09.2025 має заборгованість в загальному розмірі 39 777,60 грн, що складається з наступного: 7 999,99 грн – заборгованість за кредитом; 28 677,61 грн – заборгованість за процентами; 3 100,00 грн – заборгованість за штрафом, що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с. 24-28).
Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закон), електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону).
У відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону).
Наведене знаходить своє підтвердження у постановах Верховного Суду по справах № 732/670/ від 19.09.09.2020, № 524/5556/19 від 12.01.2021.
Підписавши спірний договір шляхом використання електронно-цифрового підпису, відповідач фактично погодилвся із запропонованими кредитодавцем умовами договору, що свідчить про те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, які вони повинні виконувати.
Таким чином, судом встановлено, що спірний договір є укладеним, а вимоги позивача за ним – законними.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в загальному розмірі 36 677,60 грн (7 999,99 грн – заборгованість за кредитом + 28 677,61 грн – заборгованість за процентами).
Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідає вимогам чинного законодавства, відповідачем вказаний розрахунок не спростований, доказів належного виконання зобов`язання відповідачем – суду також не надано.
Поряд з цим, суд зазначає наступне щодо заборгованості по штрафам.
Суд, керуючись принципом «суд знає закони» (jura novit curia), зобов`язаний застосувати чинну норму права, що регулює спірні правовідносини.
Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Однак, Законом України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18.
Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан з 05-30 год. 24.02.2022, що діє і станом на день ухвалення рішення.
Відтак, кінцевим терміном нарахування є 23.02.2022 включно.
В рамках же даної справи кредитний договір укладено 24.07.2024, а тому вимоги позивача в цій частині є незаконними, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024, укладеного 02.08.2024 між позивачем ТОВ «ФК «Укрглобал Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 , копією довіреності, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копією акта приймання-передачі наданих послуг № 56 від 03.03.2025 на загальну суму 100 000,00 грн, копією витягу з реєстру № 1 до акта приймання-передачі наданих послуг № 56 від 03.03.2025 на суму 10 000,00 грн по справі до відповідача ОСОБА_1 , копією платіжної інструкції на загальну суму 100 000,00 грн (а.с. 45-50).
Відповідач не подав жодних заперечень з приводу неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу, а суд, в свою чергу, не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу.
Вказане узгоджується з правової позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 13.03.2025 в рамках справи № 275/150/22.
Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал Фінанс» задоволені частково, на 92,21%, відповідно, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2 792,12 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

Вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (місцерозташування: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 4, ЄДРПОУ 41915308) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за Договором № 4836858 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.07.2024 в розмірі 36 677,60 грн, судовий збір в розмірі 2 792,12 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
У іншій частині позову – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя          О.С. Яцун