КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/6641/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року місто Київ
справа № 362/5819/25

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Таргоній Д.О., Приходька К.П.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1  - ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2025року, ухвалене під головуванням судді Поповича О.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказувала, що дочка сторін продовжує навчання на денному відділенні за освітньою програмою «Японська мова та література, українська мова та література» філологічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка IV рівня акредитації. 
Зазначала, що вартість навчання за кожний семестр становить 21816 грн., а у 2025-2026 роках - 48842,00 грн. 
Посилалася на те, що для забезпечення належних умов проживання дочки, позивачкою спільно з матір`ю ще однієї студентки укладено договір оренди квартири, плата за найм становить 14000 грн. за місяць. 
Вказувала, що у зв`язку з денною формою навчання донька не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. 
Зазначала, що відповідач має задовільний стан здоров`я та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 липня 2025 року, та до припинення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила рішення змінити, стягнувши з відповідача аліменти на навчання дочки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу.
17 березня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання просила:
вважати арифметичною помилкою, що 5318 грн. становить 1/3 частку від доходу відповідача, про що зазначено в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2025 року. 
читати вірно пункт 3 прохальної частини апеляційної скарги наступним чином: «рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2025 року змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, та до припинення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років».
На обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалася на те, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Зокрема, не зазначила, які фактичні витрати вона несе щомісячно на повнолітню доньку, що пов`язані з навчанням останньої, не надала суду будь-яких доказів на підтвердження цих витрат. 
Вказувала, що позивач не взяла до увагим, що кожен з батьків має рівні обов`язки у наданні матеріальної допомоги повнолітній дитині, що продовжує навчання, які одночасно пов`язані з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу та така допомога пов`язана виключно з навчанням.
Зазначала, що стягуючи з відповідача аліменти у розмірі 1/4 від частки доходу/заробітку останнього, суд першої інстанції не врахував, ні майновий стан відповідача, ні факт перебування на утриманні інших осіб, ні стан здоров`я та можливість надавати таку матеріальну допомогу, що є ключовим при стягненні аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Посилалася на те, що у відзиві на позов було вказано, що після розірвання шлюбу з позивачем, ОСОБА_1 тривалий час проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою - ОСОБА_4 та у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5 .
Вказувала, що Оболонським районним судом міста Києва 19 вересня 2024 року було видано судовий наказ про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх доходів щомісячно, починаючи з 17 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (справа №756/11653/24).
Зазначала, що на даний час ОСОБА_1 сплачує аліменти на доньку ОСОБА_5 в добровільному порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_4 , або шляхом передачі готівкових коштів під розписку ОСОБА_4 .
Вказувала, що судом першої інстанції неналежно оцінено докази надані позивачем на підтвердження витрат по оренді житла повнолітньої доньки та оплату її навчання.
Зазначала, що подаючи до суду першої інстанції відзив на позов було вказано, що відповідач у справі має проблеми зі здоров`ям, а саме має клінічний діагноз: бронхіальна астма, персистуюча, неконтрольована, легенева недостатність II ст. Алергічний риніт, персистуючий. Сенсибілізація до побутових, епідермальних алергенів. Гіпертонічна хвороба І ст., ступ. 1, ризик 1. 
Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, у тому числі, справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга з урахуванням заяви про виправлення в ній описки підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До повноліття доньки з відповідача стягувались аліменти згідно з рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2008 року у справі №2-1760-08 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2008 року і до досягнення повноліття дитини.
Згідно договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка від 13 серпня 2024 року, укладеного між Львівським національним університетом імені Івана Франка та ОСОБА_3 , університет взяв на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання на перший курс після виконання вимог Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти, Правил прийому та укладення договору. Здійснити підготовку вступника за денною формою навчання за освітньою програмою - японська мова та література, українська мова та література, для здобуття ступеня бакалавр, освітня програма строком до 01 липня 2030 року.
Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання - 174528 грн., вартвсть послуги за семестр - 43632 грн.
Відповідно до довідок Львівського національного університету імені Івана Франка від 13 листопада 2025 року № 966/25 та від 14 листопада 2025 року №3408-Р, з 01 вересня 2004 року по теперішній час ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання філологічного факультету (японська мова та література, українська мова та література) Львівського національного університету імені Івана Франка, наразі переведена на 2 курс навчання, навчається на платній основі. Вартість навчання у 2025/2026 роках становить 48868,00 грн.
При цьому вартість навчання ОСОБА_1 за 2024-2025 роки в розмірі 43632,00 грн. компенсовано Міністерством у справах ветеранів України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2025 року №318 «Про реалізацію експериментального проекту щодо надання державної допомоги на навчання дітям деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, що вбачається з листа Львівського національного університету імені Івана Франка від 19 грудня 2025 року №3788-Р.
З метою забезпечення умов проживання доньки у м. Львові позивач орендує квартиру, вартість оренди становить 14000 грн. у місяць (договори оренди від 20 серпня 2024 року, від 20 серпня 2025 року). Витрати позивач несе спільно з матір`ю ще однієї студентки.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що він має на утриманні ще одну дитину - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та згідно судового наказу Оболонського районного суду міста Києва 19 вересня 2024 року у справі №756/11653/24 з нього на користь ОСОБА_4 стягуються аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки усіх доходів щомісячно, починаючи з 17 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 липня 2025 року, та до припинення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, суд першої інстанції врахував, що повнолітня дитина у зв`язку з навчанням потребує коштів для забезпечення базових потреб, а відповідач може надавати кошти на утримання дитини на період її навчання.
Проте, колегія суддів не в повній мірі не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).
Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.
Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов''язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум на працездатних осіб з 01 січня 2025 року становить 3028 грн. 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що прожитковий мінімум на працездатних осіб з 01 січня 2026 року становить 3328 грн.
Статтею 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання та чи повнолітні дочка, син, що продовжують навчання, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.
Обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт.
Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №761/10510/17.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років (див. правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/20347/20).
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання (див. постанову Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16ц).
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину в рівних частинах, а тому дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), оскільки вказаний розмір аліментів є завищеним, так як матеріали справи не місять доказів достатності (наявності) у відповідача заробітку (доходу), який би надавав можливість суду визначити суму аліментів саме у такому розмірі.
Колегія суддів, враховуючи викладене вище, а також те, що відповідач у справі має на утриманні неповнолітню дочку  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку сплачує аліменти відповідно до судового наказу Оболонського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року у справі №756/11653/24, його матеріальне становище, стан здоров'я, а також те, що відповідач визнав позов на 1/6 частину, вважає вірним зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини. 
При цьому, слід зазначити, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог у розмірі, заявленому позивачем.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2025 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 щомісячних аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 липня 2025 року та до припинення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: