Справа № 344/4326/26 
Провадження № 2/344/3939/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, - 
В С Т А Н О В И В: 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» у березні 2026 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5324677, в обґрунтування якого вказав, що 17.02.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №5397129, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору 17.02.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 22 000 гривень на строк 360 днів. На підставі договору відступлення прав вимоги №28-11/25/Л від 28.11.2025, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», до останнього перейшло право грошової вимоги, у тому числі і за кредитним договором №5324677 від 17.02.2025 року. ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) свої зобов`язання за кредитним договором №5397129 від 17.02.2025 року виконав належним чином. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості становить 88 287,87 грн., з яких: 20 074,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 42 909,75 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 14 303,30 грн. заборгованість за процентами, 11 000 грн. заборгованість за пенею. Ураховуючи те, що відповідач своїх зобов`язань щодо сплати кредитних коштів не виконує, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.
17.04.2026 року заперечуючи проти позову представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якій вказала, що позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог щодо відповідача. Подані матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обов`язку відповідача сплатити конкретну суму за договором, що є предметом спору – 88 287,87. Крім того, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості у розмірі 14 303,30 грн. станом на дату звернення до суду, де б містилась інформація щодо розміру тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом. Зазначає, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем, а тому вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 11 000 грн. задоволенню не підлягають. Зазначила, що із наданого розрахунку заборгованості та змісту позовних вимог слідує, що із зазначеної суми платежу – 16 116,33 грн. було зараховано 2 200 грн. в рахунок погашення комісії за надання кредитних послуг, однак таке зарахування є безпідставним та не відповідає вимогам законодавства, а тому заявлений позивачем розмір заборгованості підлягає коригуванню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн., вказала, що така сума є завищеною, неспівмірною із складністю справи. Просить, задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором тіла кредиту в розмірі – 17 874,82 грн., відсотків у розмірі – 21 454,88 грн., та правової допомоги у розмірі 3 000 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.
23.04.2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому представник вказує, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 11 000 грн. за прострочення позичальником виконання зобов`язання є правомірною та підлягає задоволенню. Щодо нарахування комісії вказав, що включення до тексту Кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії від позивача є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству України, що регулює відносини, що склалися між позивачем та відповідачем. Вказав, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правничу допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи, натомість, зворотного відповідачем не доведено, а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу відсутні, а остання підлягає задоволенню. Просить позов задовольнити.
Ухвалою до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі, вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання справи) в змішаній (паперовій та електронній) формі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, вимоги позову підтримав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, однак його представник подала до суду клопотання, в якому просила судове засідання проводити без участі відповідача.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17.02.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5324677 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 2000 грн, строком на 360 днів (тобто до 11.02.2026 року).
Додатком № 1 до договору № 5324677 від 17.02.2025 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Також позивачем надано паспорт споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому також визначений порядок повернення кредиту помісячно, та Анкета-опитувальник з персональними даними ОСОБА_1 ..
Відповідно до пунктів 1.4.1, 1.4.2 договору стандартна процента ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору; денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 0,9778%.
Відповідно до пункту 2.1. договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Позивачем також долучено правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» № 20251201-287 від 01 грудня 2025 року на підставі договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, 17.02.2025 року було успішно перераховано кошти у розмірі 22 000 грн на платіжну картку НОМЕР_1 . ТОВ «Лінеура Україна» підтвердило зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», станом на 28.11.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за договором №5324677 від 17.02.2025 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту складає 73 984,57 грн., з яких: 20 074,82 грн. – тіло кредиту; 42 909,75 грн. - проценти за користування (за період з 17.02.2025 року по 28.11.2025 року, тобто в межах строку кредитування); 11 000 грн. – штрафні санкції.
28 листопада 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір надання послуги з факторингу № 28-11/25/Л, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №5324677 від 17.02.2025 року.
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 28 листопада 2025 року, реєстром боржників від 28 листопада 2025 року від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №5324677 від 17.02.2025 року, боржником якого є ОСОБА_1 ..
Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, станом на 13.02.2026 року заборгованість ОСОБА_1 за договором №5324677 від 17.02.2025 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту складає 88 287,87 грн., з яких: 20 074,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 42 909,75 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги (за період з 29.11.2025 року по11.02.2026 року, тобто позивачем нараховувались відсотки в межах строку кредитування), 14 303,30 грн. заборгованість за процентами (що нараховані первісним кредитором), 11 000 грн. заборгованість за пенею.
Частинами першою і другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно зі ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Вищезазначене свідчить, що договір №1985312 про надання споживчого кредиту від 28.12.2024 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Щодо вимоги про стягнення пені/штрафів в сумі 11 000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст.ст.549, 551 ЦК України, за якими неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2120-IXП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».
Відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час.
Беручи до уваги наведене, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) за кредитним договором не несе відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, з нього не може бути стягнуто нараховану неустойку за укладеним договором, тобто у період воєнного стану.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки - не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому в частині задоволення позову про стягнення неустойки в сумі 11 000 грн. слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх часткове задоволення та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 5324677 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.02.2025 року в сумі 77 287,87 грн., з яких: 20 074,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 42 909,75 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 14 303,30 грн. заборгованість за процентами. 
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.
Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Так, договірні відносини між адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «Факторинг Партнерс» підтверджені договором № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року.
Як вбачається з Договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та Клієнтом ТОВ «Факторинг Партнерс», Клієнт доручає, а адвокатським об`єднанням приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно Заявки на надання юридичної допомоги №1849 від 01.01.2026 року та Витягу від 30.01.2026 з Акту №27 про надання юридичної допомоги, сторони за Договором № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», підписавши цю заявку погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. вартістю 4 000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6 год.; письмова (вивчення документації клієнта) – 1 год. вартістю 25 000 грн.
Суд вважає, що витрати в розмірі 25 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат. З матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідності. Доданий договір про надання правничої допомоги свідчить про те, що адвокатом було виконано роботу по складанню та поданню не одного позову від імені позивача, які є ідентичними та не потребують значного часу для вивчення матеріалів і складання позовної заяви.
Оскільки рішенням суду позов задоволено частково, чим відновлено порушене право позивача, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту в суді, враховуючи недотримання співмірності витрат на правничу допомогу, вважає, що необхідно зменшити розмір стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 4 000 грн., яка відповідатиме принципу розумності і в цій частині позовних вимог задоволено частково.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 330,66 грн. від суми задоволених позовних вимог (80,29%).
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за договором №5324677 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.02.2025 року в розмірі 77 287,87 грн. (сімдесят сім тисяч двісті вісімдесят сім гривень 87 копійок), з яких: 20 074,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 42 909,75 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 14 303,30 грн. заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 330,66 грн. (дві тисячі триста тридцять гривень 66 копійок) та 4 000 грн. (чотири тисячі гривень) витрати на правничу допомогу
В решті задоволення вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 05 червня 2026 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА