ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 912/2412/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Федорової О.В.,

за участю представників:
позивача: не з?явилися,
відповідача: не з?явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2025
у складі колегії суддів: Мороз В.Ф. - головуючий, Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.
та на рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025
суддя: Глушков М.С.
у справі № 912/2412/24
за позовом військової частини НОМЕР_1 
до приватного підприємства «Будкомплект»
про стягнення 1 865 928,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Військова частина НОМЕР_1 (далі - Військова частина, позивач) звернулася до господарського суду з позовом про стягнення з приватного підприємства «Будкомплект» (далі - ПП «Будкомплект», відповідач) 1 865 928,61 грн безпідставно набутих коштів.

2. Позов мотивовано тим, що аудиторським звітом № 234/3/29 аз від 06.09.2021 Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України встановлено, що відповідачем не забезпечено документального підтвердження фактично понесених витрат на відрядження, а також адміністративних витрат, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 1 865 928,61 грн безпідставно набутих коштів. 

3. Позивач вказує на те, що обов?язком відповідача є надання позивачеві копій первинних документів.

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

4. Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025 у справі № 912/2412/24, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2025, у задоволенні позову Військової частини відмовлено повністю.

5. Судові рішення мотивовані тим, що:
- позивач фактично не заперечує як проти обсягів виконаних відповідачем робіт, так і проти їх якості, та не доводить те, що для виконання таких робіт не були потрібні витрати на відрядження працівників будівельної організації на об`єкт будівництва, так і те, що такі відрядження не відбувались;
- відсутність первинних документів, які підтверджують витрати на відрядження працівників відповідача не може бути визнано прихованим недоліком, який не міг бути встановлений при звичайному способі прийняття робіт;
- акти приймання виконаних будівельних робіт за договором підписані позивачем без зауважень та заперечень щодо відсутності підтверджуючих бухгалтерських документів на відрядження, перевезення працівників, тощо, які підрядник зобов`язаний надати замовнику в силу обов`язку, встановленого умовами договорів;
- сам по собі аудиторський звіт, після прийняття замовником виконаних робіт без зауважень та заперечень, не може розглядатись як підстава виникнення зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

6. Військова частина НОМЕР_1 звернулася з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2025 та на рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025 у справі № 912/2412/24, в якій просить Суд скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

7. Підставою касаційного оскарження позивач вказує п. 2 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

8. Скаржник зазначає про необхідність відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 18.02.2020 у справі № 910/7984/16, відповідно до яких: «виявлені контролюючим органом порушення не впливають на виконання сторонами своїх зобов`язань за договором і не можуть їх змінювати, акт ревізії лише фіксує порушення фінансової дисципліни», або уточнення в контексті цієї справи, оскільки у справі, що розглядається акт ревізії є доказом неналежного виконання договірних зобов?язань та вказує на наявність можливості використання такого акта ревізії, як належного доказу порушення договірних умов.

9. Позивач наголошує на відсутності єдності судової практики з цього питання, що вказує на потребу її удосконалення, а тому цю касаційну скаргу слід вважати такою, що стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

10. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить Суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - залишити без змін.

11. Відповідач вказує на те, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права з посиланням на висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах та дійшли вірного висновку, що сам по собі аудиторський звіт, після прийняття замовником виконаних робіт без зауважень та заперечень, не може розглядатись як підстава виникнення зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

12. Відповідач зазначає, що позивач фактично не заперечує як проти обсягів виконаних відповідачем робіт, так і проти їх якості, та не доводить те, що для виконання таких робіт не були потрібні витрати на відрядження працівників будівельної організації на об`єкт будівництва, так і те, що такі відрядження не відбувались.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

13.  Військовою частиною НОМЕР_1 та приватним підприємством «Будкомплект» для виконання будівельних робіт на об`єкті «Будівництво табірного містечка для розміщення бригади у польовому таборі» І пусковий комплекс «Будівництво 11 казарм (у тому числі 1 - для військовослужбовців жінок) І черга будівництва» були укладені договори підряду:
- договір підряду № 21/07/20Т від 01.07.2020, за умовами якого замовник доручав, а підрядник забезпечував відповідно до проєктної документації та умов договору виконання робіт ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 субпідрядні роботи щодо виконання робіт «Будівництво табірного містечка для розміщення бригади у польовому таборі» І пусковий комплекс «Будівництво 11 казарм (у тому числі 1 - для військовослужбовців жінок) І черга будівництва (казарма 3 - 4). Підрядник зобов`язується протягом 120 календарних днів з моменту укладання договору виконати роботи на об`єкті та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (п. 1.2). Договірна ціна становить 7 065 462,00 грн (п. 3.1). Термін завершення виконання робіт по об`єкту - протягом 120 календарних днів з моменту укладання договору (п. 5.1);

- договір підряду № 23/07/20Т від 01.07.2020, за умовами якого замовник доручав, а підрядник забезпечував відповідно до проєктної документації та умов договору виконання робіт ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 субпідрядні роботи щодо виконання робіт «Будівництво табірного містечка для розміщення бригади у польовому таборі» І пусковий комплекс «Будівництво 11 казарм (у тому числі 1 - для військовослужбовців жінок) І черга будівництва (казарма 3 - 6) (п. 1.1). Підрядник зобов`язується протягом 120 календарних днів з моменту укладання договору виконати роботи на об`єкті та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (п. 1.2). Договірна ціна становить 13 152 642,00 грн (п. 3.1). Термін завершення виконання робіт по об`єкту - протягом 120 календарних днів з моменту укладання договору (п. 5.1);

- договір підряду № 45/12/20 від 25.12.2020, за умовами якого замовник доручав, а підрядник забезпечував відповідно до проєктної документації та умов договору виконання робіт ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 субпідрядні роботи щодо виконання робіт «Будівництво табірного містечка для розміщення бригади у польовому таборі» І пусковий комплекс «Будівництво 11 казарм (у тому числі 1 - для військовослужбовців жінок) І черга будівництва (казарма 3 - 4) додаткові роботи, що виконувались за рахунок коштів Державного бюджету України (п. 1.1). Підрядник зобов`язується з моменту укладання договору виконати роботи на об`єкті та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (п. 1.2). Договірна ціна становить 1 319 961,22 грн (п. 3.1);

- договір підряду № 46/12/20 від 25.12.2020, за умовами якого замовник доручав, а підрядник забезпечував відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 субпідрядні роботи щодо виконання робіт «Будівництво табірного містечка для розміщення бригади у польовому таборі» І пусковий комплекс «Будівництво 11 казарм (у тому числі 1 - для військовослужбовців жінок) І черга будівництва (казарма 3 - 5) додаткові роботи, що виконувались за рахунок коштів Державного бюджету України (п. 1.1). Підрядник зобов`язується з моменту укладання договору виконати роботи на об`єкті та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (п. 1.2). Договірна ціна становить 1 064 304,80 грн (п. 3.1);

- договір підряду № 47/12/20 від 25.12.2020, за умовами якого замовник доручав, а підрядник забезпечував відповідно до проєктної документації та умов договору виконання робіт ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 субпідрядні роботи щодо виконання робіт «Будівництво табірного містечка для розміщення бригади у польовому таборі» І пусковий комплекс «Будівництво 11 казарм (у тому числі 1 - для військовослужбовців жінок) І черга будівництва (казарма 3 - 6) додаткові роботи, що виконувались за рахунок коштів Державного бюджету України (п. 1.1). Підрядник зобов`язується з моменту укладання договору виконати роботи на об`єкті та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (п. 1.2). Договірна ціна становить 1 441 775,10 грн (п. 3.1);

14. Відповідно до п. 1.3 договорів кількісні характеристики виконуваних за цими договорами робіт викладено у додатку № 1 до цих договорів.

15. Положеннями п. 2.3 договорів визначено, що замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконаних робіт відповідно до ч. 1 ст. 849 Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому договором.

16. У пункті 3.1 договорів сторонами погоджена договірна ціна.

17. Зазначена договірна ціна є твердою, складається підрядником на підставі наданої ним цінової пропозиції згідно з вимогами нормативних документів у сфері ціноутворення в будівництві (п. 3.2 договорів).

18. Відповідно до п. 3.3 договорів договірна ціна цього договору може бути уточнена лише у випадках, якщо: замовник змінює в процесі виконання робіт на об`єкті проєктні рішення, що призводить до зменшення обсягів робіт та вартісних показників; виникають обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору; змінюється законодавство з питань оподаткування та з інших питань, обов`язкове застосування положень якого призводить до зміни вартості робіт.

19. За умовами п. 4.1.1 договорів розрахунки за виконані роботи по об`єкту проводяться на підставі «Актів приймання виконаних будівельних робіт» за формою КБ-2в та «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» за формою КБ-3 протягом 90 календарних днів з дня прийняття замовником виконаних робіт. При взаєморозрахунках за виконані роботи підрядник складає розрахунок у довільній формі виходячи з номенклатури та обсягів виконаних у звітному місяці робіт, зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2в), нормативної кількості матеріальних ресурсів на виконанні обсяги робіт, поточних ринкових цін їх придбання в зіставленні з цінами цих же ресурсів, врахованих договірній ціні.

20. У пункті 4.1.5 договорів погоджено, що у разі виявлення невідповідності пред`явлених до оплати робіт встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право скоригувати суму, що підлягає сплаті, про що підрядник повідомляється письмово.

21. Положеннями п. 4.1.6 договорів передбачено, що у разі виявлення у розрахунках за виконані роботи (форма КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та форма №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат»), які були оплачені за попередні періоди, безперечних помилок та порушень норм визначення вартості будівництва, загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню замовником, про що підрядник повідомляється письмово.

22. Пунктом 4.1.7 договорів передбачено право замовника відмовитись від приймання робіт та їх оплати за умови, якщо вони не відповідають вимогам затвердженої проєктної документації на об`єкт, чинному законодавству (Державні будівельні норми, правила, стандарти тощо), а також умовам договору.

23. За умовами п. 5.2.4 договорів передача виконаних робіт по об`єкту підрядником та їх приймання замовником оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-2В, КБ-3) з обов`язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо.

З актами приймання виконаних будівельних робіт, підрядник зобов`язаний надавати підтверджуючі бухгалтерські документи на інші витрати (відрядження, перевезення працівників, тощо).

24. Згідно з п. 5.3.1 договорів забезпечення робіт по об`єкту проєктною документацією здійснюється Замовником.

25. У пункті 6.1.3 договорів передбачений обов`язок замовника протягом 3 (трьох) календарних днів після підписання сторонами договору передати підряднику з оформленням відповідного акта приймання-передачі будівельний майданчик для виконання робіт по об`єкту та проєктну документацію на об`єкт.

26. Договори набирають чинності з моменту підписання сторонами та діють до 31 грудня 2020 року, а в частині своїх зобов`язань та розрахунків до їх повного виконання сторонами (п. 10.1 договорів).

27. Відповідно до п. 6.3.20 договорів підрядник зобов`язаний на вимогу замовника надавати останньому для перевірки документацію щодо виконаних на об`єкті робіт, будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, обладнання і устаткування, які використовуються (використовувались).

28. Договори підписано представниками сторін та скріплено печатками.

29. Згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-2В, КБ-3) відповідачем виконані роботи за договорами та прийняті позивачем. Вказані документи підписані сторонами у справі та скріплені печатками підприємств.

30. Оплата виконаних робіт проведена повністю, що підтверджується відповідними відмітками управління Державної казначейської служби на актах виконаних будівельних робіт, що не заперечується сторонами у справі. 

31. На підставі рішення Міністра оборони України № 6057/з від 23.04.2021 та розпорядження директора Департаменту внутрішнього аудиту № 234/1287 від 12.05.2021 у період з 26 травня по 05 серпня 2021 року представниками Центрального територіального управління внутрішнього аудиту проведено перевірку законності та ефективності використання матеріальних, фінансових та інших ресурсів на будівництво об`єктів Міністерства оборони України, за результатами якого складено аудиторський звіт № 234/3/29 аз від 06.09.2021.

32. Аудитом встановлено, що відповідно до наданих документів ПП «Будкомплект» не дотримано вимог норм пункту 6.2.7.4 ДСТУ Б Д.1.-1:2013, п. 5.4.2, 5.4.4, 5.4.4.1 ДСТУ Н Д.1.1-5:2013, роз`яснень Збірника Ціноутворення в будівництві за травень 2008 року, стор. 44-46, та не забезпечено документального підтвердження витрат на відрядження на загальну суму 1 865 928,61 грн, чим створено ризик незаконних видатків на вказану суму.

33. Позивач, 24.08.2023 направив відповідачу претензію вих.№7/2 з вимогою надати відповідні первинні документи, які підтверджують адміністративні витрати та витрати на відрядження працівників відповідача, у випадку їх відсутності - повернути кошти у сумі 1 865 928,61 грн. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді.

34. З огляду на неповернення відповідачем коштів у сумі 1 865 928,61 грн, позивач звернувся з відповідним позовом до суду. 

Позиція Верховного Суду

35. У цій справі предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

36. Вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 1 865 928,61 грн заявлені позивачем з посиланням на аудиторський звіт № 234/3/29 аз від 06.09.2021 Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, в якому встановлено, що відповідачем не забезпечено документального підтвердження фактично понесених витрат на відрядження, а також адміністративних витрат.

37. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, вказав на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами обставини того, що спірна сума коштів була отримана відповідачем без достатньої правової підстави, або така підстава наразі відпала.

38. Крім того, суд зазначив, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на виконання сторонами своїх зобов`язань за договором і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Сам по собі аудиторський звіт не може розглядатись як підстава виникнення зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

39. Водночас суд першої інстанції вказав на те, що акт ревізії (аудиту) є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання.

Встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

40. Суди попередніх інстанцій встановили, що:
- сторони виконали взяті на себе зобов`язання, роботи виконані підрядником та оплачені замовником, що підтверджується підписаними актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) та довідками форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати;
- згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-2В, КБ-3) до вартості робіт включено витрати на відрядження та адміністративні витрати;
- позивачем не заперечується, що вказані роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт позивачем було прийнято без жодних зауважень щодо їх якості, кількості, ціни та комплектності бухгалтерської документації відповідно до п. 5.2.4 договорів;
- позивач не доводить, що для виконання таких робіт не були потрібні витрати на відрядження працівників будівельної організації на об`єкт будівництва, як і те, що такі відрядження не відбувалися;
- виконані роботи за укладеними договорами позивачем оплачені у повному обсязі, що підтверджується відповідними відмітками Управління Державної казначейської служби на актах виконаних будівельних робіт.

41. Позивач звертаючись з касаційною скаргою, підставою касаційного оскарження зазначає п. 2 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

42. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

43. Скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), покладається на скаржника.

44. Касаційне провадження за касаційною скаргою у цій справі відкрито на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

45. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 287 зазначеного Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів для такого відступлення.

46. Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності. Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.

47. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави - попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

48. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» основною функцією Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою є забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже, для відступу від правової позиції, раніше сформованої Верховним Судом, необхідно встановити, що існує об`єктивна необхідність такого відступу саме у конкретній справі.

49. Також обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейським судом з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань тощо.

50. Скаржник у касаційній скарзі, у контексті положень п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України не навів вагомих і достатніх аргументів, щодо необхідності відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у зазначених постановах. Аргументи скаржника у відповідній частині фактично ґрунтуються на незгоді з позицією, викладеною у судових рішеннях; у свою чергу вони не містять фундаментальних обґрунтувань щодо підстав для відступу від правової позиції, викладеної у постановах, зазначених у касаційній скарзі.

51. У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 18.02.2020 у справі № 910/7984/16, викладено висновок про те, що акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами передачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

52. Водночас Верховний Суд бере до уваги, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у справі № 915/222/24 конкретизував, що акт ревізії Управління Держаудитслужби (яке є уповноваженим органом державного фінансового контролю), якщо він (акт) складений і оформлений із дотриманням законодавчо встановлених вимог, може бути належним доказом у розумінні статті 76 ГПК України. Такий акт ревізії має оцінюватися судом на загальних підставах, визначених статтею 86 ГПК України, разом з іншими доказами у справі. Акт ревізії є носієм доказової інформації, але не має заздалегідь встановленої сили і не звільняє сторону від обов`язку доведення обставин, на які вона посилається (частина перша статті 74 ГПК України).

53. Як зазначено вище, суд першої інстанції вказав, що акт ревізії (аудиту) є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання. Встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

54. Тобто суди попередніх інстанцій, відмовляючи позивачеві у позові, не робити висновків про те, що аудиторський звіт не є доказом у цій справі, як помилково вказує позивач.

55. Тобто суди попередніх інстанцій досліджували та надавали оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності.

56. Частиною 1 ст. 849 ЦК України встановлено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

57. Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

58. Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

59. Як зазначалося вище, у п. 4.1.5 договорів погоджено, що у разі виявлення невідповідності пред`явлених до оплати робіт встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право скоригувати суму, що підлягає сплаті, про що підрядник повідомляється письмово.

Положеннями п. 4.1.6 договорів передбачено, що у разі виявлення у розрахунках за виконані роботи (форма КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та форма №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат»), які були оплачені за попередні періоди, безперечних помилок та порушень норм визначення вартості будівництва, загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню замовником, про що підрядник повідомляється письмово.

Пунктом 4.1.7 договорів встановлено право замовника відмовитись від приймання робіт та їх оплати за умови, якщо вони не відповідають вимогам затвердженої проєктної документації на об`єкт, чинному законодавству (Державні будівельні норми, правила, стандарти тощо), а також умовам договору.

60. За умовами п. 5.2.4 договорів передача виконаних робіт по об`єкту підрядником та їх приймання замовником оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-2В, КБ-3) з обов`язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо.

З актами приймання виконаних будівельних робіт, підрядник зобов`язаний надавати підтверджуючі бухгалтерські документи на інші витрати (відрядження, перевезення працівників, тощо).

61. Верховний Суд враховує, що позивач не доводить, що:
- при прийнятті виконаних робіт позивачем були виявлені невідповідності пред`явлених до оплати робіт встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт; 
- коригування позивачем цих сум; 
- при прийнятті виконаних робіт відповідачем не подано підтверджуючих бухгалтерських документів; 
- відмови позивача від приймання робіт та їх оплати, оскільки роботи не відповідають вимогам затвердженої проєктної документації на об`єкт, чинному законодавству (Державні будівельні норми, правила, стандарти тощо), а також умовам договору.

62. Пунктом 6.2.2 договорів встановлено право замовника здійснювати контроль та технічний нагляд за виконанням робіт (включаючи контроль якості, вартості та обсягу робіт тощо).

63. З огляду на зазначене, судові рішення судів попередніх інстанцій у цій справі ухвалені за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи, доводи скаржника не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

69. Частинами 1, 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

70. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

71. Згідно з положеннями ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

72. За таких обставин, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційних скаргах доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, касаційна скарга залишається без задоволення.

Розподіл судових витрат

73. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судового збору у порядку ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2025 та рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025 у справі № 912/2412/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець