ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"30" квітня 2026 р. Cправа № 902/217/26  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О.Є., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в місті Вінниці, в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” (місцезнаходження: вул. Лукіяновича Дениса, буд. 1, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільська область, 47707, ідентифікаційний код юридичної особи: 38487310)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” (місцезнаходження: вул. Зулінського Сергія, буд. 48, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21022, ідентифікаційний код юридичної особи: 45143030)
про стягнення 5 927,38 грн
УСТАНОВИВ:
23.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” про стягнення заборгованості за Договором поставки № 117/23 від 07.06.2023 року у розмірі 9 927,38 грн, з яких: 4000,00 грн – сума основного боргу, 2 000,00 грн – штрафу, 928,19 грн – інфляційних нарахувань, 2 720,10 грн – пені та 279,09 грн – 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 справу № 902/217/26 розподілено судді Виноградському О. Є.
Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 02.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу без повідомлення сторін за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.
Разом з тим, вищевказаною ухвалою суду зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс”, протягом п`яти днів з дати отримання даної ухвали надати суду докази оплати вартості поставленого товару у розмірі 4 000,00 грн за Договором поставки № 117/23 від 07.06.2023 року, а також запропоновано надати суду обґрунтований контррозрахунок сум, нарахованих позивачем.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.03.2026, якою відкрито провадження у справі, було вручено представнику Товариства з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” – 10.03.2026 року.
04.03.2026 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” надійшла заява № б/н від 04.03.2026 (вх. канц. суду № 01-30/2264/26 від 04.03.2026) про зменшення розміру позовних вимог. 
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає про те, що 27.02.2026 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” було сплачено 4 000,00 грн (платіжна інструкція № 1767 від 27.02.2026), відтак, зважаючи на здійснення оплати відповідачем основного боргу після подання позовної заяви, позивач вважає за необхідне зменшити суму позовних вимог.
За наведених обставин позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 5927,38 грн, з яких: 2 000,00 грн - штрафу в розмірі 50% від вартості простроченого грошового зобов`язання, 928,19 грн. - інфляційних нарахувань, 2 720,10 грн - пені та 279,09 грн - 3% річних.
Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” № б/н від 04.03.2026 (вх. канц. суду № 01-30/2264/26 від 04.03.2026) про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов таких висновків.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. У разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.
При цьому збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі.
За приписами ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
З урахуванням наведеного, а також з огляду на те, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог відповідає положенням частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає її до розгляду. У зв`язку з цим нова ціна позову становить 5 927,38 грн, з яких: 2 000,00 грн - штрафу в розмірі 50% від вартості простроченого грошового зобов`язання, 928,19 грн. - інфляційних нарахувань, 2 720,10 грн - пені та 279,09 грн - 3% річних.
У визначений судом строк відзиву на позовну заяву, а також доказів оплати вартості поставленого товару у розмірі 4 000,00 грн за Договором поставки № 117/23 від 07.06.2023 року, від відповідача до суду не надходило.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
07.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” (далі – Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” (далі – Покупець) укладено Договір поставки № 117/23 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати в погоджені строки (строк) другій стороні - Покупцеві товар (товари), а Покупець зобов`язується прийняти товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму згідно з умовами цього Договору.
Асортимент, кількість і ціна товару встановлюється Сторонами в погоджених Постачальником заявках Покупця (п. 1.2. Договору). 
Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник відвантажує товар Покупцеві за договірними цінами, які зазначені в заявках Покупця та узгоджені з Постачальником.
Згідно із п. 2.3. Договору сума договору складається з суми вартості видаткових накладних, оформлених Постачальником, на видачу товарів Покупцю протягом строку дії цього договору.
Поставка Товару Покупцю здійснюється за умови 100 % передоплати вартості Товару на підставі рахунку Постачальника. Оплата Товару, що постачається у відповідності з умовами цього Договору, здійснюється шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах Постачальника в цьому договорі (п. 2.4. Договору).
За умовами п. 3.1. Договору передача товару від Постачальника Покупцеві здійснюється за видатковою накладною оформленою в день відвантаження товару зі складу Постачальника.
Право власності на товар та ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару переходить до Покупця з моменту відвантаження товару зі складу Постачальника, що підтверджується видатковими накладними (п. 3.2. Договору).
Умовами п. 4.1. Договору передбачено, що передача товару від Постачальника Покупцеві здійснюється на складі Постачальника. За попередньою домовленістю Постачальник може здійснювати доставку товару в пункт поставки, вказаний Покупцем.
У разі порушення Покупцем п. 2.4. цього Договору щодо здійснення розрахунків за попередньо поставлені партії товару. Постачальник має право призупинити поставку наступних партій товару до повного виконання Покупцем своїх обов`язків згідно п. 2.4 цього Договору (п. 3.5. Договору).
Згідно із п. 5.1. Договору приймання - передача Товару по кількості здійснюється на підставі товаросупровідних документів.
Відповідно до п. 6.1. Договору сторона, яка порушила господарське зобов`язання, визначене цим договором та/або чинним законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані цим збитки Стороні, чиї права або законні інтереси якої порушено.
За порушення грошових зобов`язань за цим договором Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період несплати зобов`язань, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день порушення виконання та штраф у розмірі 50% від вартості простроченого грошового зобов`язання. Пеня та штраф нараховується за весь період прострочення виконання грошових зобов`язань (п. 6.4. Договору). 
У пункті 10.4. Договору Сторони домовилися про здійснення документообігу у формі електронних документів з використанням комп`ютерної програми «M.E.Doc» або іншої комп`ютерної програми для підтвердження здійснення господарських операцій.
Формування електронних документів за цим Договором здійснюється з застосуванням положень Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронні довірчі послуги» та інших актів законодавства України. Електронний документ, підписаний Стороною з використанням кваліфікованого електронного підпису і переданий іншій Стороні вважатиметься в усіх випадках підписаним уповноваженим представником Сторони. Електронні документи, які відправлені та підписані Стороною- відправником з використанням кваліфікованого електронного підпису, мають юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носії.
Пунктом 10.6. Договору визначено, що Сторони зобов`язанні слідкувати за надходженням електронних документів та своєчасно здійснювати їх приймання та перевірку. Електронний документ вважається прийнятим Стороною, якщо протягом 5 (п`яти) календарних днів від його отримання інша Сторона не надіслала Стороні-відправнику мотивованої відмови шляхом відхилення з обов`язковим зазначенням коментарів такого відхилення.
Цей Договір набуває чинності з дати його підписання обома Сторонами і діє протягом року з моменту укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим Договором Сторонами (п. 10.11. Договору).
За умовами п. 10.12. Договору в разі, якщо від жодної зі Сторін за 30 календарних днів до моменту закінчення дії Договору не надійне письмового повідомлення про намір розірвати, припинити або змінити Договір, він вважається продовженим (пролонгованим) на тих самих умовах і на той самий строк без укладення додаткової угоди.
Закінчення строку дії Договору не звільняє Покупця від виконання в повному обсязі взятих на себе, згідно умов даного Договору, зобов`язань, що виникли під час його дії (п. 10.15. Договору).
Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб без будь-яких зауважень.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем за період дії Договору здійснено поставку товару на загальну суму 186 187,22 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними:
- № FE000215623 від 20.06.2023 на суму 2 850,00 грн;
- № FE000215923 від 20.06.2023 на суму 1 830,49 грн;
- № FE000221123 від 23.06.2023 на суму 638,63 грн;
- № FE000226323 від 28.06.2023 на суму 5 820,01 грн;
- № FE000331523 від 06.09.2023 на суму 9 733,91 грн;
- № FE000338523 від 08.09.2023 на суму 13 087,43 грн;
- № FE000339023 від 09.09.2023 на суму 3 473,50 грн;
- № FE000339823 від 11.09.2023 на суму 1 523,77 грн;
- № FE000345423 від 12.09.2023 на суму 4 491,08 грн;
- № FE000370223 від 26.09.2023 на суму 2 827,32 грн;
- № FE000371123 від 26.09.2023 на суму 472,46 грн;
- № FE000379423 від 29.09.2023 на суму 12 172,68 грн;
- № FE000380923 від 30.09.2023 на суму 449,00 грн;
- № FE000388223 від 04.10.2023 на суму 9 774,79 грн;
- № FE000395223 від 06.10.2023 на суму 1 943,56 грн;
- № FE000397723 від 09.10.2023 на суму 14 415,70 грн;
- № FE000399223 від 10.10.2023 на суму 11 820,62 грн;
- № FE000401723 від 11.10.2023 на суму 2 335,67 грн;
- № FE000401823 від 11.10.2023 на суму 2 217,92 грн;
- № FE000402323 від 11.10.2023 на суму 829,92 грн;
- № FE000405023 від 12.10.2023 на суму 580,08 грн;
- № FE000405723 від 12.10.2023 на суму 9 500,68 грн;
- № FE000405823 від 12.10.2023 на суму 1 928,75 грн;
- № FE000430523 від 25.10.2023 на суму 23 700,00 грн;
- № FE000431823 від 26.10.2023 на суму 369,25 грн;
- № FE000431323 від 25.10.2023 на суму 47 400,00 грн;
Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін з використанням кваліфікованого електронного підпису та не містять претензій щодо якості чи кількості отриманого товару або строків його поставки, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.
Однак, як зазначає позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” не виконало в повному обсязі своїх зобов`язань за Договором в частині оплати вартості поставленого товару, що підтверджується наступними платіжними інструкціями:
- № 64 від 28.06.2023 на суму 5 319,12 грн;
- № 107 від 13.07.2023 на суму 5 820,01 грн;
- № 284 від 22.09.2023 на суму 14 731,18 грн;
- № 305 від 03.10.2023 на суму 10 000,00 грн;
- № 315 від 05.10.2023 на суму 7 600,00 грн;
- № 334 від 12.10.2023 на суму 4 000,00 грн;
- № 359 від 25.10.2023 на суму 22 000,00 грн;
- № 449 від 30.11.2023 на суму 10 000,00 грн;
- № 458 від 06.12.2023 на суму 15 000,00 грн;
- № 476 від 15.12.2023 на суму 10 000,00 грн;
- № 538 від 17.01.2024 на суму 5 000,00 грн;
- № 544 від 18.01.2024 на суму 5 000,00 грн;
- № 550 від 22.01.2024 на суму 5 000,00 грн;
- № 555 від 23.01.2024 на суму 10 000,00 грн;
- № 563 від 24.01.2024 на суму 5 000,00 грн;
- № 590 від 31.01.2024 на суму 10 000,00 грн;
- № 987 від 09.09.2024 на суму 3 000,00 грн;
- № 1236 від 24.02.2025 на суму 3 000,00 грн;
- № 1384 від 03.06.2025 на суму 2 016,91 грн;
- № 1546 від 15.09.2025 на суму 2 000,00 грн;
- № 1756 від 19.02.2026 на суму 4 000,00 грн.
З урахуванням здійснених відповідачем платежів за визначеними видатковими накладним, позивач вказує на наявність заборгованість за видатковою накладною № FE0004313/23 від 25.10.2023 на суму 47 400,00 грн - сума недоплати становить 3 630,75 грн, а також № FE0004318/23 від 26.10.2023 на суму 369,25 грн.
Матеріали справи містять Акти звіряння взаємних розрахунків між Товариства з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” по Договору поставки № 117/23 від 07.06.2023 за період з 01.06.2023 по 31.12.2024 та з 01.01.2025 по 19.02.2026 року, з яких вбачається наявність заборгованість за відповідачем у розмірі 4 000,00 грн. 
У зв`язку з невиконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов`язань за Договором в частині оплати вартості поставленого товару, позивачем з використанням комп`ютерної програми «M.E.Doc» було скеровано відповідачу Претензію №27/26 з вимогою сплатити 8 000,00 грн заборгованості, за результатами розгляду якої відповідачем було частково сплачено суму заборгованості у розмірі 4 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1756 від 19.02.2026 на суму 4 000,00 грн.
За наведених обставин, позивач звернувся з відповідним позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” заборгованості за Договором поставки № 117/23 від 07.06.2023 року у розмірі 9 927,38 грн, з яких: 4000,00 грн – сума основного боргу, 2 000,00 грн – штрафу, 928,19 грн – інфляційних нарахувань, 2 720,10 грн – пені та 279,09 грн – 3 % річних.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір поставки № 117/23 від 07.06.2023 року. 
Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Згідно із п.1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Матеріалами справи підтверджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” на виконання умов Договору поставки № 117/23 від 07.06.2023 року здійснено поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” на загальну суму 186 187,22 грн.
Разом з тим, відповідачем, в порушеннях взятих на себе зобов`язань за Договором, не здійснено оплату в повному обсязі вартості поставленого позивачем товару на вказану суму та не надано доказів, які б спростовували викладені у позові обставини.
Як уже зазначалось судом, частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За умовами п. 2.4. Договору поставка Товару Покупцю здійснюється за умови 100 % передоплати вартості Товару на підставі рахунку Постачальника. Оплата Товару, що постачається у відповідності з умовами цього Договору, здійснюється шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах Постачальника в цьому договорі. 
Відповідно до п. 3.2. Договору право власності на товар та ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару переходить до Покупця з моменту відвантаження товару зі складу Постачальника, що підтверджується видатковими накладними.
Відтак, прострочення відповідачем оплати вартості отриманого товар виникло з наступного дня, після його отримання відповідно до складених видаткових накладних.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.
Враховуючи викладене, дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, а також не надання відповідачем доказів на спростування обставин, наведених у позові, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність доводів позивача щодо простроченням відповідачем оплати вартості товару за видатковими накладними № FE0004313/23 від 25.10.2023 на суму недоплати 3 630,75 грн та № FE0004318/23 від 26.10.2023 на суму 369,25 грн, а відтак наявності підстав для стягнення з відповідача штрафу, інфляційних нарахувань, пені та 3 % річних.
Згідно із п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Положеннями частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання
За порушення грошових зобов`язань за цим договором Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період несплати зобов`язань, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день порушення виконання та штраф у розмірі 50% від вартості простроченого грошового зобов`язання. Пеня та штраф нараховується за весь період прострочення виконання грошових зобов`язань (п. 6.4. Договору). 
Як убачається із наданого позивачем розрахунку до позовної заяви, нарахування пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних здійснюються за наступні періоди: з 26.10.2023 по 21.02.2026 на суму 3 630,75 грн та з 27.10.2023 по 21.02.2026 на суму 369,25 грн.
За результатами перевірки правильності нарахування пені, здійсненої з урахуванням суми та строків прострочення оплати основної заборгованості за визначені позивачем періоди з використанням сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН", судом установлено, що зазначена сума обрахована арифметично правильно, а отже, вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 720,10 грн за простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару є обґрунтованою. Крім того, судом перевірено розрахунок заявленого до стягнення з відповідача штрафу в розмірі 50% від вартості простроченого грошового зобов`язання (4 000,00 грн – основного боргу), а саме 2 000,00 грн та встановлено, що останній є арифметично правильним.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Виходячи із положень ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Здійснивши перерахунок 3 % річних у розмірі 279,09 грн та 928,19 грн - інфляційних втрат, здійснених позивачем за відповідні періоди з використанням сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН", судом встановлено, що зазначені суми обраховані арифметично правильно та перебувають в межах розрахунку суду.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з наведених вище мотивів.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" у 2025 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року - 3328 грн.
При зверненні до суду з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення 9 927,38 грн), розмір судового збору з якої становить – 3328 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що позовну заяву подано до суду через систему "Електронний суд" ЄСІТС, а відтак, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи за подання позовної заяви до суду позивачем, згідно платіжної інструкції № 730 від 21.02.2026 року, сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн, із застосуванням коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема у разі зменшення розміру позовних вимог.
З урахуванням викладеного, сплачена частина судового збору в розмірі 1 072,68 грн (2 662,40 грн – 1 589,72 грн = 1 072,68 грн) підлягає поверненню позивачу. 
Враховуючи, що від позивача не надходило відповідного клопотання про повернення судового збору, питання про повернення суми судового збору в розмірі 1 072,68 грн під час ухвалення рішення у справі судом не вирішується.
Отже, враховуючи, що позов задоволено повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 589,72 грн покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 74, 76– 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” про стягнення заборгованості за Договором поставки № 117/23 від 07.06.2023 року у розмірі 5 927,38 грн, з яких: 2 000,00 грн – штрафу, 928,19 грн – інфляційних нарахувань, 2 720,10 грн – пені та 279,09 грн – 3 % річних задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Тітан трак сервіс” (місцезнаходження: вул. Зулінського Сергія, буд. 48, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21022, ідентифікаційний код юридичної особи: 45143030) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Іберсон Компонентс” (місцезнаходження: вул. Лукіяновича Дениса, буд. 1, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільська область, 47707, ідентифікаційний код юридичної особи: 38487310) 2 000,00 грн – штрафу, 928,19 грн – інфляційних нарахувань, 2 720,10 грн – пені, 279,09 грн – 3 % річних та 1 589,72 грн - судових витрат зі сплати судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
6. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі (модулі) ЄСІТС.
Повне рішення складено 30 квітня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:
1 - до справи