П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/10653/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бабенко Д.А. Дата і місце ухвалення: 23.02.2026р., м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 січня 2025 року №3127/15-32-0706-20 та №3125/15-32-0706-20.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями Головне управління ДПС в Одеській області застосувало до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції за порушення п.1, п.2, п.10, п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 969 579,70 грн. та за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України на суму 1020,00 грн. Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем за наслідками фактичної перевірки, правових підстав для призначення якої у контролюючого органу не було. У наказі про призначення фактичної перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. Висновки контролюючого органу про проведення ФОП ОСОБА_1 розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування, а саме: без зазначення найменування товарів, є необґрунтованими, оскільки перевіряючими представниками податкового органу не було надано оригіналів/копій фіскальних чеків, які підтверджують вчинення даного порушення. Більше того, до акту фактичної перевірки податковим органом долучено Z-звіт на 1 арк. денний від 02.12.2024р. №415, який не містить інформації щодо конкретно-придбаних товарів та їх вартості. Тобто, такий документ не є фіскальним чеком, який підтверджує вказане правопорушення, а тому ніяк не може прийматися до уваги. Відповідачу були направлені касові книги, які містять всі дані фіскальних стрічок за період 17.11.2023-03.12.2024, що звільняє позивача від відповідальності за ненадання стрічок з РРО. Фактично відповідач у якості порушення вказує на ненадання контрольних стрічок з РРО та ототожнює таке ненадання із незабезпеченням зберігання контрольної стрічки з РРО протягом встановленого законодавством терміну. За наведених обставин, позивач стверджувала, що у Головного управління ДПС в Одеській області не було правових підстав для застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 969 579,70 грн. шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення №3127/15-32-0706-20 від 21.01.2025р. Безпідставними, також, за твердженнями позивача, є висновки контролюючого органу про ненадання ФОП ОСОБА_1 до перевірки в повному обсязі документів, які стосуються предмету перевірки, чим порушено п. 85.2 ст. 85 ПК України. Підтвердженням відмови у наданні певних документів має бути акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови. При цьому, отримання копій документів повинно бути оформлено описом. Разом з цим, під час проведення перевірки акт та опис, передбачені пунктами 85.6 та 85.7 статті 85 ПК України, посадовими особами контролюючого органу не складалися. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №3127/15-32-0706-20 від 21.01.2025р.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №3125/15-32-07-06-20 від 21.01.2025р.
Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8725,60 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 23.02.2026р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що підставою для призначення наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 26.11.2024р. №12126-п фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 слугувала наявна інформація про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Зокрема, у листопаді 2024 року ФОП ОСОБА_1 проводила розрахункові операції через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування, а саме: без зазначення найменування товарів. Наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 26.11.2024р. №12126-п відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, що висуваються до рішень суб`єкта владних повноважень. Під час проведення фактичної перевірки господарського об`єкту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування, а саме: без зазначення найменування товарів. Під час перевірки зафіксовано факт не створення суб`єктом господарювання контрольних стрічок у паперовій та/або електронній формі і не забезпечення їх зберігання протягом трьох років. Платником податків до перевірки надано банківські виписки з 01.01.2024р. по 02.12.2024р., згідно яких встановлено не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій та невидачу фіскальних чеків (згідно розрахунків з еквайрингу) на загальну суму 644 084,13 грн. Також, до перевірки не надано в повному обсязі документи, що належать до перевірки, а саме: не надано в повному обсязі банківські виписки. Отже, з вищевикладеного можна зробити висновок, що ФОП ОСОБА_1 було допущено порушення п.п. 1, 2, 10, 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.85.2 ст.85 ПК України. 
Посилається апелянт і на те, що контролюючим органом було досліджено всі проведені операції у період з 01.01.2024р. по 02.12.2024р. та виявлено, що сума розрахункових операцій, виходячи з інформації банківських виписок щодо розрахунків з еквайрингу, є більшою, ніж обсяг операцій, проведених через реєстратор розрахункових операцій РРО, інформація про які міститься в СОД РРО. Загальна сума проведених операцій без застосування РРО у встановленому законом порядку становить 644 084,13 грн. Суб`єкт господарювання не спростував встановлені контролюючим органом порушення, а також не довів правомірність своїх дій, що у сукупності підтверджує обґрунтованість висновків перевірки.
Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушення ФОП ОСОБА_1 п.11 ст.3 Закону про РРО, визнавши, що зазначене у фіскальному чеку позначення є допустимим скороченим найменуванням, що дозволяє ідентифікувати товар, який реалізується, та підмінивши поняття скороченого, але зрозумілого найменування, на будь-який набір символів, який теоретично можна розтлумачити як певний товар. Судом не враховано, що код УКТ ЗЕД є окремим реквізитом, що не замінює собою найменування товару. Наявність у фіскальному чеку коду УКТ ЗЕД не може вважатися достатнім для ідентифікації товару, адже охоплює лише загальну категорію товарів та не дозволяє однозначно визначити конкретний товар (його марку, вид, виробника тощо).
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 контролюючому органу не надалось можливим повністю та об`єктивно проаналізувати діяльність даного суб`єкта, оскільки платником не надано посадовим особам відповідача у повному обсязі банківські виписки з урахуванням періоду, який перевірявся, а саме з 14.11.2023р. по дату закінчення перевірки. Відповідні документи було надано лише за період з 01.01.2024р. по 02.12.2024р., що було зафіксовано у акті фактичної перевірки від 06.12.2024р. №53162/15/12/РРО/ НОМЕР_1 . Таким чином, суд першої інстанції помилково вказав на відсутність конкретизації ненаданих документів, оскільки в акті перевірки чітко зазначено про ненадання банківських виписок, а їх обсяг визначається періодом перевірки, що виключає необхідність деталізації кожного окремого документа.
Головне управління ДПС в Одеській області зазначає, що у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2026р. наголошується на невідповідності розрахунку штрафних санкцій зафіксованим в акті перевірки порушенням п.п. 1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та недотримання контролюючим органом черговості накладення стягнення. При цьому, судом не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що під час винесення податкового повідомлення-рішення та здійснення розрахунку штрафних санкцій було допущено технічну помилку у визначенні остаточної суми штрафної санкції. Вищезазначена неточність у розрахунку штрафних санкцій носить характер технічної описки та не впливає на встановлені обставини справи. Сума порушень визначена на підставі тих самих документів, що досліджувалися під час перевірки, при цьому обсяг встановлених порушень не змінюється. За усталеною практикою Верховного Суду, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення, проте, лише за умови, що таке порушення вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення. Тобто, не кожне порушення, допущене суб`єктом владних повноважень, вважається таким, що безумовно впливає на правильність та обґрунтованість висновків такого суб`єкта.
ФОП ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що перевірка має ґрунтуватися на наявній, обґрунтованій і зафіксованій інформації про ймовірне порушення з боку платника податків, яке відповідає конкретній нормі податкового законодавства. Відтак, у наказі про призначення перевірки має бути зазначена і юридична, і фактична підстава для її проведення. В іншому випадку — у платників податків є всі підстави для визнання такої перевірки незаконною та оскарження її результатів. Наказ про перевірку, виданий на підставі лише внутрішньої «доповідної записки» чи іншого службового документа ДПС, є незаконним. Із доповідної записки слідує, що нібито було проведено контрольну розрахункову операцію, що загалом є допустимим відповідно до приписів п.80.4. ст.80 ПК України. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що така контрольна розрахункова операція дійсно була проведена і, відповідно, що за її результатами дійсно було встановлено обставини, зазначені у доповідній записці, на яку посилається податковий орган, які й стали підставою для видачі наказу на проведення фактичної перевірки. Крім того, немає доказів того, що позивач здійснила продаж товару без застосування РРО/ПРРО та без видачі документів встановленого зразка. Податковий орган не надав до суду витягів із системи СОД РРО або даних фіскального сервера, які б підтверджували, що чек від 01.11.2024р. є дійсним і був зареєстрований саме в базі ДПС, як фіскальний документ, виданий цим РРО. Головне управління позбавило ОСОБА_2 можливості протягом 5 днів з дня отримання акту перевірки надати документи, які визначені в акті перевірки як відсутні, з огляду на отримання матеріалів перевірки лише 14.03.2025р. Акт відмови платника податків від отримання примірника акту (довідки) перевірки або неможливості його вручення та підписання №8485/15-32-07-06-17 було складено 06.12.2024р., тобто раніше, ніж було надіслано поштове відправлення з актом фактичної перевірки - 09.12.2024р., а відтак за відсутності фактичної відмови. Підставою для застосування штрафу у розмірі 5100,00 грн. контролюючий орган вважав не зазначення найменування товару у фіскальному чеку від 01.11.2024р. №3830001, який долучений до доповідної записки відділу фактичних перевірок Управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області від 20.11.2024р. №6901/15-32-07-06-11. З вказаного слідує, що висновки акту перевірки ґрунтуються виключно на копії фіскального чека від 01.11.2024р., який був отриманий перевіряючими як додаток до внутрішньої «доповідної записки», а не виявлений безпосередньо під час фактичної перевірки. Притягнення позивача до відповідальності за порушення п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР є безпідставним, оскільки безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений у цьому пункті, полягає у тому, щоб проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/ або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями. Натомість, під час контрольної закупки 02.12.2024р., проведеної в межах цієї ж перевірки, виданий чек містив усі необхідні реквізити, що є беззаперечним доказом того, що РРО запрограмований вірно, а суб`єкт господарювання дотримується вимог закону. Згідно наданого розрахунку штрафних (фінансових) санкцій згідно акту від 05.12.2024р. зареєстрованого 06.12.2024р. за №53162/15/12/PPO/ НОМЕР_1 фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не зрозуміло дати виявлених порушень і не можливо встановити первинне порушення та повторне, за яке повинно нараховуватися 150% штрафних санкцій. Періоди, на які посилається податковий орган, суперечать один одному, оскільки з тверджень відповідача первинне порушення відбулося - 31.01.2024р., а повторне - з 30.01.2024р. по 05.12.2024р.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, провадила господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .
Основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД є 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Головним управлінням ДПС в Одеській області, на підставі п.п.19-1.1.4, п.п.19-1.1.8 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80, п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування, а саме: без зазначення найменування товарів, прийнято наказ від 26.11.2024р. №12126-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », яким наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_1 , з 26 листопада 2024 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 14.11.2023р. по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
З наявних в матеріалах справи копій направлень на перевірку від 27.11.2024р. №24089/15-32-07-06-15 та від 27.11.2024р. №24090/15-32-07-06-15 вбачається, що під час проведення фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області – головними державними інспекторами відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області Задорожним В.В. та Ніколенко А.В. пред`явлені службові посвідчення безпосередньо ОСОБА_1 та вручено їй копію наказу про проведення перевірки, про що свідчить підпис ОСОБА_1 . 
За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт фактичної перевірки від 06.12.2024р. №53162/15/12/РРО/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 п.п.1, 2, 10, 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.
Зокрема, актом перевірки зафіксовано:
проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування, а саме: без зазначення найменування товарів;
не створення контрольних стрічок у паперовій та/або електронній формі і незабезпечення їх зберігання протягом трьох років;
до перевірки надано банківські виписки з 01.01.2024р. до 02.12.2024р., згідно яких встановлено не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій та невидачу фіскальних чеків (згідно розрахунків з еквайрингу) на загальну суму 644084,13 грн., а саме: перший випадок не проведення 31.01.2024р. на загальну суму 1735,82 грн., наступні випадки з 30.01.2024р. по 05.12.2024р. на суму 642348,31 грн;
до перевірки не надано в повному обсязі документи, що належать до перевірки, а саме: не надано в повному обсязі банківські виписки.
21.01.2025р., на підставі акту перевірки від 06.12.2024р. №53162/15/12/РРО/ НОМЕР_1 , Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
№3125/15-32-0706-20, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України у розмірі 1020,00 грн;
№3127/15-32-07-06-20, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за порушення п.п.1, 2, 10, 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 969579,70 грн.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій контролюючим органом визначені розміри штрафних санкцій у такий спосіб:
за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», на підставі п.1 ст.17 Закону №265/95-BP: 4313,00 грн * 100% = 4313,00 грн; 639771,13 грн * 150% = 959656,70 грн.;
за порушення п.10 ст.3 Закону №265/95-BP, на підставі п.5 ст.17 Закону №265/95-BP, - 510,00 грн.;
за порушення п.11 ст.3 Закону №265/95-BP, на підставі п.7 ст.17 Закону №265/95-BP, - 5100,00 грн.;
за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, на підставі п.121.1 ст.121 ПК України, – 1020,00 грн.
Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень-рішень від 21 січня 2025 року №3127/15-32-0706-20 та №3125/15-32-0706-20 ФОП ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду про їх скасування.
Суд першої інстанції визнав обґрунтованими позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 та задовольнив їх у повному обсязі. За висновками суду, Головним управлінням ДПС в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 72 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено порушення ФОП ОСОБА_1 п.п. 10, 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України. Що ж до порушення позивачем п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-BP, то суд зазначив, що наявність такого порушення знайшло своє підтвердження матеріалами справи, однак контролюючим органом не правильно здійснено розрахунок штрафних санкцій за порушення вказаних норм. 
Також, суд відхилив посилання ФОП ОСОБА_1 на невідповідність наказу про призначення фактичної перевірки від 26.11.2024р. №12126-п вимогам Податкового кодексу України, а також не зазначення у направленнях на проведення перевірки та акті перевірки фактичних підстав для її проведення, як такі, що спростовуються матеріалами справи. Аналогічно, суд не прийняв до уваги посилання позивача на порушення Головним управлінням порядку проведення перевірки. 
Таким чином, підставою для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 та скасування спірних податкових повідомлень-рішень став висновок суду першої інстанції про відсутність у діях позивача порушень п.п. 10, 11 ст.3 Закону, які зафіксовані актом перевірки від 06.12.2024р. №53162/15/12/РРО/ НОМЕР_1 та за які до позивача застосовано штрафні санкції, а також не доведення відповідачем правильності розміру застосованих штрафних санкцій за порушення позивачем п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-BP.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. №265/95-BP, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Згідно п.7 ст.17 Закону №265/95-BP за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
В акті перевірки від 06.12.2024р. №53162/15/12/РРО/ НОМЕР_1 Головне управління ДПС в Одеській області, серед іншого, зафіксувало порушення ФОП ОСОБА_1 п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР, за яке до позивача застосувало штрафні санкції в розмірі 5100,00 грн.
Підставою для застосування штрафу у розмірі 5100,00 грн. є не зазначення найменування товару у фіскальному чеку від 01.11.2024р. №3830001, який долучений до доповідної записки Управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області від 20.11.2024р. №6901/15-32-07-06-11, яка, в свою чергу, стала передмовою для призначення фактичної перевірки позивача. У вказаному фіскальному чеку мітяться такі дані щодо найменування товару “Арт.№3093 2402209020#ЛМ спеціал рурпл НТВ20 шт. Код УКТЗЕД: 2402209020”.
При цьому, відповідачем не заперечується, що під час проведення контрольної розрахункової операції із застосуванням реєстратора розрахункових операцій при продажу сигарет “ЛМ Лофт” та коньяку “Азнаурі” посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області не зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.11 ст.3 Закону №265/95-BP. 
За правилами статті 2 Закону №265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця; розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно пункту 1 Розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21 січня 2016 року №13, фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ/електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою №ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.
Абзацом другим пункту 3 розділу І Положення №13 визначено, що у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення №13, фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема: цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9); назва товару (послуги), вартість, літерне позначення ставки ПДВ (рядок 10); ідентифікатор еквайра та торгівця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати (рядок 11); ідентифікатор платіжного пристрою (рядок 12); сума комісійної винагороди (у разі наявності) (рядок 13); вид операції (рядок 14); реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), допустимі правилами безпеки платіжної системи, перед якими друкуються великі літери “ЕПЗ” (рядок 15); напис “Платіжна система” (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та/або код транзакції в платіжній системі, значення коду) (рядок 16); підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) (якщо це передбачено правилами платіжної системи) в окремих рядках, перед якими друкуються відповідно написи “Касир” та “Держатель ЕПЗ” (рядок 18).
Пунктом 3 розділу І Положення №13 передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення №13.
Верховний Суд у постанові від 27.03.2025р. у справі №560/15692/23 зазначив, що відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання, позбавляє такий документ статусу розрахункового.
У той же час, Верховний Суд у постанові від 02.02.2023р. по справі №500/6845/21 зазначив, що за змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі та відсутність відповідного реквізиту взагалі.
Безумовно, до розрахункового документу встановлюються певні вимоги щодо відтворення його змісту. Водночас, відсутність певного елементу змісту (незначний недолік) у такому розрахунковому документі, який в свою чергу у повному обсязі надає можливість не тільки відтворити, зрозуміти та ідентифікувати розрахункову операцію за місцем її проведення не приховуючи її сутність за допомогою реєстратора розрахункових операцій (тощо), але і підтвердити її виконання, не може бути правовою підставою для притягнення такого платника податків до відповідальності.
Виключенням з цього правила можна вважати видачу такого фіскального чеку, в якому не зазначено тих обов`язкових реквізитів, що встановлені у наведеному Положенні, які не надають можливості підтвердити виконання розрахункової операції, та які мають вплив на правильність визначення, реальність здійснення господарської операції за її суттю та на формування показників податкової звітності.
Дослідивши зміст фіскального чеку від 01.11.2024р. на суму 110,00 грн. колегія суддів встановила, що він містить скорочену назву товару “Арт.№3093 2402209020#ЛМ спеціал рурпл НТВ20 шт”, яка дозволяє ідентифікувати цей товар.
При цьому, у вказаному чеку також зазначено код товару за УКТ ЗЕД, який визначає належність товару до певної товарної групи: 2402209020 (сигарети з фільтром).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скорочене зазначення найменування товару у фіскальному чеку дозволяє ідентифікувати товар, що реалізується.
Натомість, під час контрольної закупки 02.12.2024р., проведеної в межах цієї ж перевірки, виданий чек містив усі необхідні реквізити, що, на думку колегії суддів, є доказом того, що РРО запрограмований вірно.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 21.01.2025р. №3127/15-32-0706-20 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у розмірі 5100,00 грн. за порушення вимог пункту 11 частини першої статті 3 Закону №265/95-ВР.
Пунктами 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
В акті перевірки від 06.12.2024р. №53162/15/12/РРО/ НОМЕР_1 зазначено, що з банківських виписок з 01.01.2024р. по 02.12.2024р. встановлено непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій та невидачу фіскальних чеків (згідно розрахунків з еквайрингу) на загальну суму 644084,13 грн., а саме: перший випадок не проведення 31.01.2024р. на загальну суму 1735,82 грн., наступні випадки з 30.01.2024р. по 05.12.2024р. на суму 642348,31 грн.
За висновками перевіряючих, такими діями ФОП ОСОБА_1 порушила п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-BP, у зв`язку з чим, на підставі п.1 ст.17 Закону №265/95-BP, до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 963969,70 грн.
Надаючи правову оцінку висновкам Головного управління ДПС в Одеській області у відповідній частині суд першої інстанції виходив з того, що підставою для застосування штрафних санкцій став факт не проведення через РРО розрахунків по еквайрингу. ФОП ОСОБА_1 в перевіряємому періоді здійснено розрахункові операції в безготівковій формі, проведених через банківський термінал, при цьому відповідні розрахункові операції не проведено через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО, відповідні розрахункові документи встановленої форми не створювалися та не видавалися. Суд зазначив, що усі еквайрингові платежі слід реєструвати через РРО. ФОП ОСОБА_1 через РРО проведено розрахункових операцій у безготівковій формі (еквайринг) на суму 700109,95 грн., на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 від проведених розрахункових операцій (еквайрингу) надійшло 1344194,08 грн., різниця складає 644084,13 грн. Суд звернув увагу, що позивач не надав суду обґрунтованих пояснень виявленої різниці між сумою, що зазначена як оплата платіжними картками через РРО, та надходженнями за розрахунками з еквайрингу. При цьому, суд відхилив посилання представника позивача про те, що сума комісії банку за проведеними операціями з еквайрингу не входить до суми фіскального чеку, адже, відповідно до обставин справи, сплата банківської комісії жодним чином не впливає на вартість реалізованого товару через РРО та відшкодовується позивачем банку на підставі інших договірних відносин. Тобто, під час здійснення операцій з банківськими картами позивач має проводити розрахункову операцію через реєстратор розрахункових операцій на повну суму вартості проданих товарів, на яку жодним чином не впливає подальша сплата позивачем комісії банку за операціями з еквайрингу.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність контролюючим органом порушення ФОП ОСОБА_1 п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-BP.
Поряд з цим, підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 21.01.2025р. №3127/15-32-0706-20 в частині застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-BP в сумі 963 969,70 грн. став висновок суду першої інстанції про те, що розрахунок штрафних санкцій не відповідає зафіксованим в акті перевірки порушенням. Судом встановлено, що контролюючим органом зроблено висновок щодо не проведення ФОП ОСОБА_1 через РРО розрахункових операцій з еквайрингу за даними СОД РРО та банківськими виписками за період з 01.01.2024р. до 02.12.2024р., що беззаперечно відповідає вимогам Податкового кодексу України, але без аналізу конкретних транзакцій та строку зарахування банком-есквайром грошових коштів за операціями з еквайрингу на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 . Отже, контролюючий орган не визначив в установленому порядку дійсний розмір (загальну суму) розрахункових операцій в безготівковій формі, проведених через банківський термінал. Суд відхилив надані представником відповідача уточнені розрахунки штрафних санкцій, оскільки такі розрахунки виходять за межі проведеної фактичної перевірки, не відповідають висновкам акту перевірки та не відповідають сумі, що зазначена у податковому повідомленні-рішенні від 21.01.2025р. №3127/15-32-07-06-20. При цьому, суд дійшов висновку про неможливість зміни в судовому порядку розміру штрафних санкцій у зв`язку з порушенням контролюючим органом черговості накладення стягнення, яке впливає на розмір штрафних санкцій.
Перш за все, враховуючи, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року ФОП ОСОБА_1 не оскаржила в апеляційному порядку, тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів не надає правову оцінку висновкам суду першої інстанції про порушення позивачем п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-BP.
Одночасно, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про не правильне визначення контролюючим органом розміру штрафних санкцій за вказане порушення, що є підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення у відповідній частині, виходячи з наступного.
Пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено обов`язок суб`єкта господарювання проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення.
З вказаної норми слідує, що кожен встановлений контролюючим органом факт проведення розрахункових операцій з недотриманням змісту розрахункових документів та без застосування реєстратора розрахункових операцій є окремим правопорушенням. При цьому, кваліфікуючою ознакою такого правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.
Верховний Суд у постанові від 22.02.2022р. у справі №640/4426/19 зазначив, що розмір фінансових санкцій у такому випадку слід визначати з урахуванням кількості разів допущених правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.
В акті перевірки від 06.12.2024р. №53162/15/12/РРО/ НОМЕР_1 відображено перший випадок не проведення розрахункової операції через РРО 31.01.2024р. на загальну суму 1735,82 грн., наступні випадки з 30.01.2024р. по 05.12.2024р. на суму 642348,31 грн.
При цьому, відповідно до розрахунку штрафних санкцій контролюючим органом визначені розміри штрафних санкцій у такий спосіб: 4313,00 грн * 100% = 4313,00 грн. (як за перше порушення); 639771,13 грн * 150% = 959656,70 грн. (за наступні порушення).
Під час судового розгляду суд першої інстанції встановив невідповідність визначеної в акті перевірки суми розрахункової операції, що зафіксована контролюючим органом як вчинене перше правопорушення 31.01.2024р. у сумі 1735,82 грн., та у розрахунку штрафних санкцій, в якому контролюючий орган вказав іншу суму у розмірі 4313,00 грн.
Зазначену обставину Головне управління ДПС в Одеській області не заперечує та пояснило, що у розрахунку штрафних санкцій зазначено помилково суму у розмірі 4313,00 грн., оскільки з неї не вирахувана суму, яка фактично проведена ФОП ОСОБА_1 через РРО у розмірі 2577,18 грн. А відтак, правильно визначена сума встановленого порушення 31.01.2024р. є 1735,82 грн.
З вказаного слідує, що сума штрафних санкцій за п.1 ст.17 Закону №265/95-BP розрахована контролюючим органом невірно та становить 1735,82 грн. - 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше.
Щодо повторного порушення з 30.01.2024р. по 05.12.2024р. на суму 642348,31 грн., то дослідивши наданий відповідачем розрахунок штрафних санкцій, акт перевірки та додаток 6 до акту перевірки щодо розрахунку проведених розрахункових операцій з РРО та еквайрингу, судом першої інстанції встановлено, що зазначена в акті перевірки сума вирахувана математично з різниці між сумою, що надійшла за операціями з еквайрингу та сумою проведених через РРО розрахункових операцій шляхом віднімання суми вчиненого вперше порушення, а саме: 644084,13 грн. (різниця між сумою, що надійшла на розрахунковий рахунок та сумою проведених через РРО безготівкових розрахункових операцій) - 1735,82 грн. (сума вчиненого вперше правопорушення 31.01.2024р.).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане також не відповідає наданому відповідачем розрахунку штрафних санкцій, відповідно до якого контролюючим органом визначено суму повторного порушення у розмірі 639771,13 грн., а не 642348,31 грн., як це вирахувано Головним управлінням.
Вказане також не відповідає наданому відповідачем розрахунку штрафних санкцій, відповідно до якого контролюючим органом визначено суму повторного порушення у розмірі 639771,13 грн.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розрахунок штрафних санкцій не відповідає зафіксованим в акті перевірки порушенням.
Більше того, матеріалами справи підтверджено порушення Головним управлінням ДПС в Одеській області черговості накладення стягнення, яке впливає на розмір штрафних санкцій.
Згідно акту перевірки першим порушенням контролюючий орган визначив 31.01.2024р. на суму 1735,82 грн., а повторне - з 30.01.2024р. по 05.12.2024р.
У період з 30.01.2024р. по 05.12.2024р. контролюючий орган включив суми проведених розрахункових операцій з 01.01.2024р. до 29.01.2024р., що не були встановлені контролюючим органом в акті перевірки як порушення ФОП ОСОБА_1 п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-BP.
При вирішенні спору судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги посилання представника відповідача на копії фіскальних чеків за 04.01.2024р., що роздруковані з СОД РРО, оскільки акт перевірки не містить жодних висновків щодо аналізу зазначених даних, в тому числі щодо встановлення будь-яких порушень за період з 01.01.2024р. до 29.01.2024р. 
Акт фактичної перевірки від 06.12.2024р. №53162/15/12/РРО/ НОМЕР_1 містить лише встановлені порушення за 31.01.2024р. та за період з 30.01.2024р. до 05.12.2024р. До того ж, контролюючим органом розраховано суму штрафних санкцій без детального аналізу проведених відповідних транзакцій, що апелянтом не заперечується. Контролюючим органом зроблено висновок щодо не проведення ФОП ОСОБА_1 через РРО розрахункових операцій з еквайрингу за даними СОД РРО та банківськими виписками за період з 01.01.2024р. по 02.12.2024р., але без аналізу конкретних транзакцій та строку зарахування банком-есквайром грошових коштів за операціями з еквайрингу на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 .
З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що розрахована контролюючим органом штрафна санкція не відповідає вимогам законодавства та є не правильною. 
При цьому, у спірних правовідносинах не є можливим зміни штрафних санкцій (скасування податкового повідомлення-рішення частково), так як має місце порушенням контролюючим органом черговості накладення стягнення, яке впливає на розмір штрафних санкцій.
Надані Головним управлінням уточнені розрахунки штрафних санкцій виходять за межі проведеної фактичної перевірки, не відповідають висновкам акту перевірки, у зв`язку з чим судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято їх до уваги. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025р. №3127/15-32-0706-20 в частині визначення штрафної санкції у розмірі 963969,70 грн. за порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону №265/95-ВР є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області таких висновків суду не спростовують. 
Податковим повідомленням-рішенням від 21.01.2025р. №3127/15-32-0706-20 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у розмірі 510,00 грн. за порушення п.10 ст.3 Закону №265/95-BP.
За висновками контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 не створено контрольні стрічки у паперовій та/або електронній формі і не забезпечено їх зберігання протягом трьох років.
Відповідно до п.7 ст.3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: подавати до контролюючих органів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.
Суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі), повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.
Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, по дротових або бездротових каналах зв`язку встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, на базі технології, розробленої Національним банком України, або з використанням кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної позначки часу з дотриманням вимог Закону України “Про електронні довірчі послуги” та/або інших дозволених в Україні засобів захисту інформації, передбачених законодавством. При цьому застосування удосконаленого електронного підпису та/або удосконаленої електронної печатки є достатнім для застосування в програмних реєстраторах розрахункових операцій.
Пунктом 5 частини 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на такій контрольній стрічці.
Пунктом 1.2 наказу МФУ №1057 від 08.10.2012р. передбачено, що контрольна стрічка в електронній формі - копії розрахункових документів, а також копії фіскальних звітних чеків, послідовно сформованих РРО, що створені в електронній формі таким реєстратором, які зберігаються на носії контрольної стрічки у формі пакетів даних.
Таким чином, змістом правопорушення, визначеного пунктом 5 статті 17 Закону №265/95-ВР, є серед іншого, саме не формування РРО в електронній формі на відповідний носій контрольної стрічки такого РРО у формі пакетів даних послідовних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, що і повинен довести контролюючий орган.
Колегія суддів зазначає, що акт перевірки не містить посилання на періоди, у яких (якому) не забезпечено зберігання стрічки. 
Обґрунтованих пояснень з цього приводу представником відповідача ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано. 
А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість тверджень Головного управління ДПС в Одеській області про порушення ФОП ОСОБА_1 п.10 ст.3 Закону №265/95-BP.
Підсумовуючи наведене у сукупності колегія суддів вважає, що при скасуванні податкового повідомлення-рішення від 21.01.2025р. №3127/15-32-0706-20 судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права. Підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині відсутні. 
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення форми від 21.01.2025р. №3125/15-32-07-06-20 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України у розмірі 1020,00 грн. колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пп.16.1.15 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний забезпечувати надання посадовими (службовими) особами платника податку письмових пояснень на письмовий запит контролюючого органу з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документального підтвердження.
Згідно ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Пунктом 85.6 статті 85 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису (п.85.7 ст.85 ПК України).
Відповідно до п.85.8 ст.85 ПК України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2024р. посадовими особами Головного управління вручено ФОП ОСОБА_1 запит про надання до 12 год. 00 хв. 04.12.2024р. документів (копій документів), пояснень довідок, інформації тощо, з урахуванням періоду, що підлягає перевірці, з таких питань та за наявності: книги ОРО; виписки щодо руху грошових коштів по рахункам відкритих в банківських або інших фінансових установах; контрольні стрічки; видаткові накладні від постачальника та товарно-транспортні накладні; реєстраційне посвідчення на РРО/ПРРО, довідка про опломбування РРО; розрахунком книжки, у тому числі попередньо використану; накази про призначення на посаду, трудові договори; табеля обліку робочого часу, правила внутрішнього розпорядку; документи, що підтверджують право власності або право користування господарською одиницею; документи на товари описані у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 02.12.2024 при перевірці господарської одиниці. 
На виконання вказаної вимоги контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 засобами сервісу електронної пошти надала документи за період з 01.01.2024р. по 02.12.2024р., з урахуванням того, що у запиті Головне управління зазначило, що документи необхідно надати з урахуванням періоду, що підлягає перевірці. 
Судом першої інстанції встановлено, що подання позивачем документів шляхом направлення на адресу електронної пошти відповідача викликано тим, що під час намагання вручити копії витребуваних документів у паперовому вигляді о 10 год. 00 хв. 04.12.2024р., виявлено, що головний державний інспектор Задорожний В. В. та головний державний інспектор Ніколенко А.В. були у від`їзді.
Зазначену обставину апелянт не заперечує, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 надано документи на запит Головного управління ДПС в Одеській області від 02.12.2024р., тобто у межах та під час проведення перевірки.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на невиконання позивачем в повному обсязі вимоги контролюючого органу, викладеної у запиті від 02.12.2024р., оскільки в даному випадку контролюючий орган не визначив, які саме документи, що відносяться до предмета перевірки, не надані.
Відповідна інформація відсутня і в акті про надання не в повному обсязі (відмови від надання) платником податків документів для перевірки від 04.12.2024р. №8405/15-32-07-06-18.
Одночасно, в порушення вимог п.85.7 ст.85 ПК України, посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області не складено опис отриманих документів.
Таким чином, контролюючим органом не сформовано опису документів, які надавалися платником податків на його запит від 02.12.2024р., як і не конкретизовано, які документи не надано ФОП ОСОБА_1 (в т.ч. за який період). 
Більше того, виходячи із змісту п.121.1 ст.121 ПК України, ненадання в повному обсязі витребуваної інформації та її документального підтвердження не може бути підставою для притягнення до відповідальності на підставі вказаної норми.
За наведених обставин та їх правового регулювання суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2025р. №3125/15-32-07-06-20 та його скасування.
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 23.02.2026р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 12 травня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук