Справа № 673/405/26 
Провадження № 2/673/568/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17 червня 2026 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області
в складі: 
головуючої судді – Грицишиної Л.В.
з участю:
секретаря судового засідання – Осієвської Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
31 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі – ТОВ «ФК «Ейс») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року, яка утворилась на день подачі позову в розмірі 45 083 грн. 76 коп., з яких: 13 037 грн. 24 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 32 046 грн. 52 коп. - заборгованість за відсотками, а також судові витрати по справі.
В обґрунтування заявленого позову вказує, що 26.01.2021року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №171740179 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами цього кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 30 днів з можливістю його продовження шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Процентна ставка протягом дисконтного періоду становить - 0,17 % від суми кредиту за кожен день користування ним. ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ним, відповідно до умов, зазначених у договорі.
Крім того, протягом 26.01.2021 – 26.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору №171740179, за умовами яких сторони домовились збільшити кредит на суму 11 500 грн. За таких обставин, сума наданого кредиту складає 22 000 грн.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. Також 28.11.2019, 31.12.2021, 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» були укладені додаткові угоди, якими продовжувався термін дії Договору факторингу №28/1118-01, відповідно до умов яких перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , на загальну суму 28 321 грн. 60 коп. за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року. 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. 03.08.2021 та 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» були укладені додаткові угоди до Договору факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , на загальну суму 45 083 грн. 76 коп. за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року.
В подальшому, 11.07.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №11/07/25-Е, за результатами якого право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».
Оскільки відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021року, тому ТОВ «ФК «Ейс» звернулось за захистом своїх прав до суду. 
Ухвалою судді від 14 квітня 2026 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.
21.05.2026 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд», відповідач ОСОБА_1 направила до суду відзив, у якому зазначила, що строк позовної давності для звернення до суду минув. Вказує на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що кредитний договір укладався з нею. Водночас вважає, суму стягнення заборгованості заявленою позивачем завищеною, та такою що не відповідає принципам розумності, справедливості та добросовісності. Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять доказів належного набуття прав первісного кредитора, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. 
У відзиві також заперечується вимога позивача про стягнення 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сторона відповідача вважає, що така сума є завищеною і непропорційною із складністю справи та характером наданих послуг. 
21.05.2026 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд», представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» - Сахарова О.І. направила до суду відповідь на відзив, у якому вказала,що відповідно до чинного законодавства перебіг позовної давності зупинено, а тому твердження відповідача про те, що строк позовної давності сплив не підлягає застосуванню під час розгляду справи. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити в повному обсязі.
21.05.2026 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд», відповідач ОСОБА_1 направила до суду заперечення на відповідь на відзиву, якому зазначила, що позивачем не надано належного та детального розрахунку заборгованості, розмір боргу вона вважає неспівмірним, строк позовної давності для звернення до суду минув. Вказує на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що кредитний договір укладався з нею. Водночас вважає, суму стягнення заборгованості заявленою позивачем завищеною, та такою що не відповідає принципам розумності, справедливості та добросовісності. Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять доказів належного набуття прав первісного кредитора, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. 
26.05.2026 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд», представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» - Сахарова О.І. направила до суду письмові пояснення, у яких зазначила принцип нарахування відсотків за кредитним договором, погашення заборгованості здійсненої відповідачем. Водночас звернула увагу на п.1.7.1. Кредитного договору, згідно якого зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак, але не більше ніж на 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом відправки судової повістки в її електронний кабінет.
Оскільки сторонив судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволеннюз наступних підстав.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі по тексту – «Указ») на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан дія якого триває до теперішнього часу. 
Згідно з п.19 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
За таких обставин, доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності та необхідності застосування наслідків її спливу суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим вони не приймаються судом до уваги під час вирішення спору по суті.
Так, судом встановлено, що 26.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №171740179. 
За умовами цього кредитного договору ОСОБА_1 відповідно до п.1.1Договору отримала кредит в розмірі 500 грн, на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування у відповідності до умов Договору. Згідно п.1.2. Договору, кредит надається строком 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (Дисконтний період). Відповідно до п. 1.3. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору, строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Відповідно до п.1.4. Договору, за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які:
- згідно п.1.4.1. Договору, виключно на період строку визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 62,05 (шістдесят дві цілих п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,17 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;
- згідно п.1.4.2. Договору за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним;
- згідно п.1.4.3. Договору у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.
Відповідно до п. 1.7. Договору, Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:
- згідно 1.7.1. Договору зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
- згідно 1.7.2. Договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Крім того, 26.01.2021, 27.01.2021, 27.01.2021, 28.01.2021, 29.01.2021, 30.01.2021, 01.02.2021, 09.02.2021, 13.02.2021, 13.02.2021, 18.02.2021, 23.02.2021, 24.02.2021, 24.02.2021, 25.02.2021 26.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , були укладені додаткові угоди до кредитного договору №171740179, за умовами яких сторони домовились збільшити кредит на загальну суму 11 500 грн. на строк дії договору №171740179 від 26.01.2021 року. Відповідно до п. 2 Додаткових угод, Сторони домовилися викласти Графік розрахунків в новій редакції та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми Кредиту, збільшеної на суму, зазначену п.1 Додаткової угоди. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди. Всі інші умови Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними і Сторони підтверджують свої зобов?язання щодо їх виконання.
ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кошти, а також сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Із кредитного договору №171740179 від 26.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась з публічною пропозицією ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на укладення договору, тарифами банку, строком кредитування, підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV73S7T та надала ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» реквізити платіжної карти №5168-75XX-XXXX-7804, на яку Товариство перерахувало грошові кошти на загальну суму 22 000 грн. згідно платіжних доручень наявних в матеріалах справи. Тобто, Товариствосвої зобов`язання за кредитним договором, виконало в повному обсязі.
Як вбачається із наданої на запит суду АТ «ПриватБанк» інформації з банківського рахунку відповідача, ОСОБА_1 на вказану нею карту № НОМЕР_1 26.01.2021, 27.01.2021, 27.01.2021, 28.01.2021, 29.01.2021, 30.01.2021, 01.02.2021, 09.02.2021, 13.02.2021, 13.02.2021, 18.02.2021, 23.02.2021, 24.02.2021, 24.02.2021, 25.02.2021 26.02.2021 року було зараховано суму у загальному розмірі 22 000, що підтверджує зарахування позивачем суми кредиту на рахунок відповідача.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, а також додаткові угоди, якими продовжувався термін дії вказаного Договору факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року. Пунктом 4.1. вказаного договору, передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
28.11.2019 року укладено Додаткову угоду №19 до зазначеного Договору факторингу №28/1118-01, якою строк його дії продовжено до 31.12.2020 року.
31.12.2020 року укладено Додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 та викладено його в новій редакції.
Додатковою угодою від 31.12.2021 року №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, строк дії Договору продовжено до 31.12.2022 року включно.
Додатковою угодою від 31.12.2022 року №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, строк дії Договору продовжено до 31.12.2023 року включно.
Додатковою угодою від 31.12.2023 року №32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, строк дії Договору продовжено до 31.12.2024 року включно та доповнили Договір новим пунктом.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №132 від 04.05.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року загальною сумою 28 321 грн. 60 коп. Також було складено Акт звірки розрахунків станом на 31.12.2024 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №128 від 06.04.2021року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги №132 від 06.04.2021 року.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорамиу тому числі і за Кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року.
03.08.2021 року укладено Додаткову угоду №2 до зазначеного Договору факторингу №05/0820-01, якою строк його дії продовжено до 31.12.2022 року.
30.12.2022 року укладено Додаткову угоду №3 до Договору факторингу №05/0820-01, якою строк його дії продовжено до 31.12.2022 року.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 45 083 грн. 76 коп.
31.08.2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплачено кошти за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року та Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року.
11.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №171740179 від 26.01.2021року.
Відповідно до реєстру боржників за Договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 45 083 грн. 76 коп. Про що також складено Акт прийому - передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №11/07/25-Е від 14.07.2025 року.
Протягом вересня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» сплачено кошти за відступлення права вимоги згідно Реєстру Боржників від 11.07.2025 року та Договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями
Отже, з огляду на наведені обставини та докази, твердження сторони відповідача, щодо відсутності належних у справі доказів на підтвердження переходу права вимоги до позивача, суд оцінює критично. Вищевказані докази свідчать про те, що ТОВ «ФК «Ейс», правомірно набуло право вимоги за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання кредитного договору №171740179 від 26.01.2021 року свідчить про те, що ОСОБА_1 усі умови цілком зрозуміла і своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Вищевказаний кредитний договір №171740179 від 26.01.2021року підписаний відповідачем електронним підписом, а наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 р. у справі № 524/5556/19).
Отже, вказаний кредитний договір №171740179 від 26.01.2021 року, підписаний сторонами є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 26.01.2021 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування коштами.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивачем долучено до матеріалів справи виписку з особового рахунку за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року, з якої вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 45 083 грн. 76 коп. з яких: 13 037 грн. 24 коп. – заборгованість за сумою кредиту, 32 046 грн. 52 коп.– заборгованість за процентами.
Водночас, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, судом враховується правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. 
В п.54 вказаної Постанови, Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Як вбачається з п.1.2. наявного у матеріалах справи кредитного договору №171740179 від 26.01.2021 року, кредит надається строком 30 днів від дати отримання кредиту (строк Дисконтного періоду). 
У п.1.3. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Із долучених позивачем матеріалів, зокрема із довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що ОСОБА_1 не вчиняла жодних дій по продовженню Дисконтного періоду за договором. Крім того, суду не надано доказів того, що платежі на погашення процентів за кредитним договором, здійснювались відповідачем саме для продовження строку Дисконтного періоду. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач у відповідності до п. 1.3. Договору продовжила строк Дисконтного періоду.
Враховуючи викладене, строк дії договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 закінчувався 24.02.2021 року.
Водночас з врахуванням умов кредитного договору №171740179 від 26.01.2021 року, а саме п. 1.7.1. Договору встановлено, що сторони погодили наступні умови: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
Відтак, обґрунтованим є нарахування процентів за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року за період з 26.01.2021 року по 25.05.2021 року у відповідності до п.1.4.1., п.1.4.2.п.1.4.3.п.1.7.1. та п.17.2. Договору в розмірі 21 551 грн. 42 коп.
При цьому, суд зважає на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється і права та інтереси позивача можуть бути забезпечені відповідно до приписів ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в сумі 34 588 грн. 66 коп., що включає суму основної заборгованості - 13 037 грн. 24 коп. (з врахуванням часткової сплати), та процентів у сумі 21 551 грн. 42 коп., нарахованих у межах строку дії договору (з врахуванням часткової їх сплати). Решта відсотків в сумі 10 495 грн. 10 коп. суд вважає нарахованими безпідставними.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2025 року між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» був укладений договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01, а також додаткова угода №25770918633 до договору.
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 7 000 грн.
Однак, враховуючи, часткове задоволення позовних вимог, а також заперечення відповідача щодо надмірності витрат на правничу допомогу, суд, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, прийшов до висновку, що з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 370 грн. 46 коп. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 042 грн. 62 коп.
Керуючись ст.ст. 12,13,141, 259,263-265ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №171740179 від 26.01.2021 року в розмірі 34 588 грн. 66 коп. з яких: 13 037 грн. 24 коп. – заборгованість за сумою кредиту, 21 551 грн. 42 коп.– заборгованість за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2 042 грн. 62 коп. судового збору та 5 370 грн. 46 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
В решті позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місце знаходження:вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005 м. Київ 02175, код в ЄДРПОУ: 42986956; Рахунок: НОМЕР_2 .
Відповідач:  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Текст рішення складено 22.06.2026 року. 
Суддя:	  	Л.  В.  Грицишина