ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
11 червня 2026 року	Справа № 331/3028/26	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Гасанбекова С.С.,
при секретарі судового засідання Татуковій А.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом:	ОСОБА_1 	
до:	Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, яка діє в інтересах Бердянської міської ради Запорізької області	
про:	визнання права власності на спадкове майно.	

07 квітня 2026 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд:
- визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 (стара адреса – АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за законом.
Ухвалою суду від 13.04.2026, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, залишеної без руху ухвалою від 09.04.2026, позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив таке:
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянську Запорізької області померла мати позивача – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
За час життя померла володіла, зокрема квартирою АДРЕСА_1 (стара адреса – АДРЕСА_2 ). 
Вказана квартира перейшла у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та за час життя залишила заповіт на ОСОБА_2 . Оформити спадщину ОСОБА_2 не встигла, оскільки перебувала в окупації. 
ОСОБА_2 проживала з померлою ОСОБА_3 на день її смерті у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується штампом у паспорті. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , немає. 
Спадкоємцем ОСОБА_2 , який вчасно звернувся до державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиної О.В., є її син – позивач по справі. 
Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.11.2025. 
Отже, позивач використав усі можливості задля оформлення спадщини у досудовому порядку.
У заяві про усунення недоліків, отриманій судом 10.04.2026, представник позивача просив провести розгляд справи за відсутності його та позивача, а також зазначив, що підтримує позов.
У встановлений судом строк відповідач не подав відзиву.
11.05.2026 судом отримано клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якому він, також, просив розглянути справу на підставі наявних доказів. 
Ухвалою суду від 12.05.2026 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Бердянську Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.10.2022 серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_1 (до перейменування – АДРЕСА_2 ), АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 10.11.2010 № 27943335, виданим Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, та відповіддю № 2724155 від 12.05.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Право власності на вищезазначену квартиру було набуто ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 03.12.1998 № 835, який було визнано дійсним рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.10.2010 у справі № 2-3599 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР: 12027686).
Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 03.03.2010, все своє майно вона заповіла позивачу – ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . Інші заповіти ОСОБА_3 , згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24.04.2026 № 85005435, – відсутні.
Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24.04.2026 № 85005420 підтверджується відсутність заведених спадкових справ, після смерті ОСОБА_3 , що свідчить про те, що жоден з її спадкоємців не звертався до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини чи видачу свідоцтв про право на спадщину.
Позивач є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.11.1986 серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бердянську Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.04.2025 серії НОМЕР_4 .
Доказів належності ОСОБА_2 до кола спадкоємців ОСОБА_3 за законом, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, до позовної заяви не додано. 
Твердження у позовній заяві про те, що ОСОБА_3 заповіла своє майно ОСОБА_2 спростовується доданою до позовної заяви копією вищезазначеного заповіту ОСОБА_3 від 03.03.2010.
Згідно з копіями паспортів громадянина України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , всі зазначені особи станом на день смерті ОСОБА_3 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_4 .
Постановою державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиної О.В. від 06.11.2025 представнику позивача було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_2 , у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на це майно.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 – 1265 цього Кодексу.
Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч. 1 ст. 1241 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, з наданих позивачем доказів вбачається, що спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , прийняв за заповітом саме позивач, а не ОСОБА_2 , як стверджується у позові.
Відтак спірна квартира не входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 .
Отже, позивач, який відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , з метою набуття права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом, мав звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що належала саме цьому спадкодавцю, а не ОСОБА_2 , проте, доказів такого звернення позивача в матеріалах справи немає.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Зазначений висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР: 100063130). З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 у справі № 175/654/22 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР: 116890947).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про визнання за позивачем права власності на вищезазначену квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .
Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, яка діє в інтересах Бердянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно – відмовити повністю.
2. Реквізити учасників справи:
- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;
- відповідач: Бердянська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області, просп. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107, ідентифікаційний код: 44754037. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 11 червня 2026 року.

Суддя С.С. Гасанбеков