ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	Львів	Справа № 448/925/25 пров. № А/857/876/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
за участю секретаря судового засідання: Рибачука А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 10 грудня 2025 року у справі № 448/925/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови митного органу про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,,
головуючий суддя першої інстанції – Гіряк С.І., час ухвалення -16.06.2025
місце ухвалення – м. Мостиська, дата складання повного тексту – 10.12.2025
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Каралюс Л.М. звернувся до суду із позовом про скасування постанови заступника начальника Львівської митниці Хомутянського В.В. від 13.05.2025 року у справі про порушення митних правил №0156/UA209000/2025 та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що вказаною постановою від 13.05.2025, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів-безпосередніх предметів порушення митних правил, на суму на суму 650 822,40 грн.
Згідно постанови, 07.02.2025 року, близько 00 год. 39 хв. у зону митного контролю пункту пропуску п/п «Шегині» м/п «Мостиська» Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» прибув транспортний засіб марки «Iveco», р/н НОМЕР_1 , яким в якості водія їхав позивач ОСОБА_1 . Перед початком митного контролю, водію ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. ОСОБА_1 у митній декларації письмово заявив про наявність в нього 15 автомобільних коліс, які були у користуванні. Після завірення декларації штампом «Під митним контролем №03876», автомобіль було направлено в бокс поглибленого огляду, де під час проведення митного огляду вказаного транспортного засобу, в його багажному відсіку був виявлений не задекларований товар, а саме: навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro, модель А3049 А2968, серійний номер DV47YGQQ3Р (140 пар) та навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro, модель А3049 2968, серійний номер F4G5C6T6N6 (100 пар).
Документів, які б підтверджували факт придбання та вартість зазначеного товару ОСОБА_1 до митного контролю не подав. У письмовому поясненні від 07.02.2025 вказав, що цей товар є його власністю та, оскільки, не знав його вартості тому митному органу не задекларував. Вбачаючи у діях позивача порушення митних правил, посадової особою Львівської митниці було складено протокол про порушення митних правил №0156/UA209000/2025 від 07.02.2025 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України.
Під час розгляду справи, вважаючи, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, а наявний склад іншого адміністративного правопорушення, а саме: передбаченого ст. 476 МК України стороною позивача було заявлено клопотання про закриття провадження у справі від 06.05.2025, однак таке відповідачем не взято до уваги.
Вважає, що при розгляді справи, вирішуючи питання про притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, посадова особа митниці не з`ясувала всіх обставин справи, не переконалась у відсутність обставин, які виключають провадження у справі та чи підлягає позивач притягненню до адміністративної відповідальності, неправильно застосувала митне законодавство, відповідач не з`ясував та не довів обставин, які б свідчили про те, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України, а тому, оскаржувану постанову митниці слід скасувати.
Вказує, що неповнота провадження у справі, необ`єктивність її розгляду, невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, неправильність кваліфікації правопорушення. Позивач не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 471 МК України, що є ключовою обставиною для надання правової оцінки та правильної кваліфікації правопорушення. Вказує, що в матеріалах справи наявний лист представника компанії Apple Inc. Пахаренка О. №86 ДМС від 13.03.2025, з якого вбачається, що вилучений у ОСОБА_2 згідно протоколу товар є контрафактним. Контрафактність продукції Apple AirPods Pro підтверджено ознаками: невідповідність маркування упакування оригінальному, низька якість поліетиленового упакування та порушення прав інтелектуальної власності Компанії на торговельну марку.
Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, а наявний склад іншого адміністративного правопорушення, а саме: передбаченого ст. 476 МК України.
Також вказує, що вирішення питання про відповідальність позивача за іншою статтею виходила за межі компетенції посадової особи митного органу, яка здійснювала розгляд справи у даній справі, процесуальна можливість митного органу для перекваліфікації складу адміністративного правопорушення нормами КУпАП та МК України у даній справі не була передбачена. Ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території товарів, призначених для виробничої або іншої підприємницької діяльності, з порушенням охоронюваних законом прав інтелектуальної власності. Стаття 476 МК України передбачає відповідальність за ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території товарів, призначених для виробничої або іншої підприємницької діяльності, з порушенням охоронюваних законом прав інтелектуальної власності у вигляді накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів, що переміщуються з порушенням права інтелектуальної власності.
Стверджує, що правильна кваліфікація дій позивача у даній справі є визначальною, дана обставина впливає на розмір штрафу для позивача, а стягнення у вигляді конфіскації недотримує в дохід держава. Відповідачу під час розгляду справи було подано клопотання про закриття провадження у справі від 06.05.2025, однак таке не взято до уваги.
Посилається на те, що статтею 495 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 495 ЦК України майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором. Особи, що є суб`єктами, яким належать майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку, набувають право на їх використання для позначення відповідних товарів чи послуг на всій території України. Ніхто не може використовувати цю торговельну марку без їх дозволу. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб; свідоцтво - свідоцтво України на торговельну марку. Відповідно до ст.5 Закону набуття права на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Зі змісту ч.2 ст.16 цього закону вбачається, що свідоцтво надає його власнику виключне право користуватися і розпоряджатися знаком за своїм розсудом.
Згідно з ч.5 ст.16 Закону власник торгівельної марки має виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди позначення, що є схожими із зареєстрованою торгівельною маркою, стосовно товарів та послуг, для яких зареєстрована торговельна марка, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати. Згідно з п.3 ст.20 Закону власник зареєстрованого промислового зразка має право забороняти іншим особам використовувати промисловий зразок без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав на промисловий зразок. У абзаці 3 п. 2 ст. 20 Закону зазначається, що використанням зареєстрованого промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням зареєстрованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення), експорт (вивезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях. Виріб визнається виготовленим із застосуванням зареєстрованого промислового зразка, якщо зовнішній вигляд такого виробу або його частини справляє на поінформованого користувача таке саме загальне враження, як і промисловий зразок, що охороняється.
Відповідно до приписів п.2 ст.26 Закону на вимогу власника зареєстрованого або незареєстрованого промислового зразка таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику зареєстрованого або незареєстрованого промислового зразка заподіяні збитки.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 399 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган на підставі даних митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності виявляє товари, щодо яких існує підозра у порушенні прав інтелектуальної власності, їх митне оформлення призупиняється, а товари підлягають розміщенню на складі цього органу. За зверненням декларанта митним органом може бути надано дозвіл на зберігання товарів, митне оформлення яких призупинено, без їх розміщення на складі митного органу. При цьому зберігання товарів, митне оформлення яких призупинено, без їх розміщення на складі митного органу здійснюється за рахунок декларанта таких товарів. У разі отримання митним органом висновку правовласника про наявність порушення прав інтелектуальної власності розміщення і зберігання товарів, митне оформлення яких призупинено, на складі митного органу є обов`язковим. Зразки товарів разом із примірником висновку правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності або висновку за результатами проведення експертного дослідження, експертизи підлягають поверненню митному органу до завершення строків, зазначених у ч.ч. 2, 9 цієї статті, крім випадків, якщо дослідження проводилося методом, що передбачає повне чи часткове руйнування зразка, про що зазначається експертом, суб`єктом експертної діяльності чи правовласником у своєму висновку. Правовласник зобов`язаний забезпечити проведення необхідного експертного дослідження або експертизи та надання митному органу висновку правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності за їх результатами (ч. 13 ст. 399 МК України).
Згідно з ч. 14 ст. 399 МК України у разі якщо протягом строків, зазначених у частині другій цієї статті, порушення прав інтелектуальної власності під час переміщення через митний кордон України товарів, щодо яких прийнято рішення про призупинення митного оформлення, буде підтверджено висновком експерта або суб`єкта судово-експертної діяльності, або висновком правовласника про наявність порушення прав інтелектуальної власності, митний №1420003400-0082 від 17.02.2025 про вартість вилученого у позивача товару, яка становить 2169408, 00 грн.
Вказує на те, що згідно висновку експерта №1420003400-0082 від 17.02.2025, який складений експертом Бірюковою О., який володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону. Загальна вартість предметів дослідження визначена з використанням порівняльного підходу та визначалася шляхом отримання даних з мережі Інтернет, що передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного товару з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та досліджуваним об`єктом. Однак, під час проведення дослідження маркування товару та відповідність його вимогам нормативно-технічної документації не перевірялися, а, отже, експерт не встановив, що даний товар є контрафактним, тому вказаний висновок викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись до уваги.
Крім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом МЮ України 08.10.1998 (із змінами), у висновку експерта повинні бути дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи. Зазначені вище недоліки митного органу щодо визначення вартості товару свідчать про недопустимість висновку експерта СЛЕД Держмитслужби №1420003400-0082 від 17.02.2025 як доказу у справі. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи (ч. 2 ст. 515 МК України). У разі неналежної якості або повноти висновку експерта може бути призначена повторна експертиза, проведення якої доручається іншому експерту (експертам) (ч. 6 ст. 515 МК України). Через відсутність у справі належних та допустимих доказів оцінки товарів, не доведено правомірність нарахованого розміру штрафу.
З урахуванням наведеного просив оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, наявні неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, що в цілому формує неправильну практику судів за подібних правовідносин, внаслідок чого рішення суду повинне бути скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги просить задовольнити.
Вважає помилковими висновки суду про належність та допустимість як доказу висновку експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (СЛЕД Держмитслужби), з якого позивачу нараховано штраф.
Згідно санкції частини 2 статті 471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Отже, встановлення вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил є необхідним для розгляду справи, а правильність висновку про вартість товарів напряму визначає розмір штрафу при вирішенні питання накладенні адміністративного стягнення. 
Так, в матеріалах справи наявний висновок експерта №1420003400-0082 від 17.02.2025, згідно якого вартість вилученого у позивача товару становить 2 169 408, 00 грн, з якої було нараховано штраф розміром 30 відсотків вартості товарів- безпосередніх предметів порушення митних правил, на суму 650 822,40 грн.
Як вбачається з п. 3 висновку експерта №1420003400-0082 від 17.02.2025 для визначення ринкової вартості наданих на дослідження товарів експертом використано порівняльний підхід, який передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібних товарів з відповідним корегуванням відмінностей між об`єктами порівняння та досліджуваними об`єктами.
З Додатку до висновку №1420003400-0082 від 17.02.2025 вбачається проведення експертом маркетингових досліджень, шляхом отримання даних про ціну з мережі Інтернет, які здійснюють продаж товарів компанії Apple Inc. на території України, зокрема з таких сайтів: «foxtrot.com», «epicentr.ua», «allo.ua», «moyo.ya».
Водночас, у матеріалах справи міститься лист представника компанії Apple Inc. Пахаренка О. №86 ДМС від 13.03.2025, з якого слідує, що вилучений у ОСОБА_1 згідно Протоколу товар є контрафактним. Контрафактність продукції Apple AirPods Pro підтверджено за низкою ознак, зокрема: невідповідність маркування упакування оригінальному, низька якість поліетиленового упакування та порушення прав інтелектуальної власності Компанії на торговельну марку.
З`ясувавши ту обставину, що товари можуть бути не оригінальними та контрафактними, з огляду на лист представника компанії Apple Inc. стороною захисту до відповідача було подано клопотання від 07.05.2025 про вжиття до товарів, вилучених у ОСОБА_1 заходів, передбачених ст. 399 МК України і зобов`язання правовласника - компанію Apple Inc. забезпечити проведення необхідного експертного дослідження або експертизи та надати митному органу висновок правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності за їх результатами.
Листом Львівської митниці №7.4-5/20-04/8.19/12183 від 14.05.2025 сторону захисту повідомлено про відмову у задоволені клопотання.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, за клопотанням сторони позивача згідно ухвали суду від 02.07.2025 суд постановив призначити судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України. На вирішення експертам поставлено питання:
чи відносяться товари, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0156/UA209000/2025 від 07.02.2025, а саме: навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro модель А3049 А2968, у кількості 100 пар; навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro модель А3049 А2968у кількості 140 пар до контрафактних?
чи є товари, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0156/UA209000/2025 від 07.02.2025, а саме: навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro модель А3049 А2968, у кількості 100 пар; навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro модель А3049 А2968 у кількості 140 пар оригінальною продукцією компанії Apple Inc.?
Згідно висновку експерта №СЕ-19/114-25/20182-ТВ від 08.10.2025 вказано, що запитання 1 не вирішувалося, оскільки воно не входять до кола питань, які вирішуються судовим експертом з правом проведення товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів».
На запитання 2 надана відповідь, що вилучені товари згідно протоколу про порушення митних правил №0156/ UA209000/2025 від 07.02.2025, а саме: навушники бездротові з маркувальним написом «Apple AirPods Pro 2nd generation with MagSafe Charging Case USB-C (MTJV3AM/A) Serial No. DV47YGQQ3P в кількості 140 штук в новому стані та навушники бездротові з маркувальним написом «Apple AirPods Pro 2nd generation with MagSafe Charging Case USB-C (MTJV3AM/A) Serial No. F4GSC6T6N6 в кількості 100 штук в новому стані не відповідають оригінальній продукції компанії Apple Іпс.
Також, з вказаного висновку №СЕ-19/114-25/20182-ТВ від 08.10.2025 (с.5 висновку) вбачається, що фальсифікована продукція: продукція, виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми;- -упаковки, зовнішнього оформлення, а так само неправомірним відтворенням товару іншої особи [2]. Відповідно оригінальна продукція - це товар, що не є підробкою (фальсифікованою продукцією) і введений в обіг з дотриманням усіх вимог законів про захист прав споживачів та інтелектуальної власності.
Апелянт звертає увагу, що при дослідженні експертом застосовувався органолептичний метод. Органолептичним методом визначалися ідентифікаційні дані об`єкту дослідження, його комплектність, укомплектованість (с.7 висновку).
Крім того, з висновку вбачається, що вилучені у позивача навушники мають ідентичні серійні номери (DV47YGQQ3, PF4GSC6T6N6 ) термін дії права на сервісне обслуговування яких закінчився та місять невідповідність маркувальним написам маркувальних написів моделі лівого та правого навушника маркувальному напису оригінальної моделі, тому вони не відповідають оригінальній продукції компанії Apple іпс.(с. 11 висновку).
Таким чином, під час проведення дослідження товару експертом СЛЕД Держмитслужби належним чином не перевірялися маркувальні написи досліджуваних зразків з маркуванням на оригінальній продукції та експерт не встановив, що товар наданий на дослідження є неоригінальною продукцією компанії Apple Inc.
З огляду на те, що ринкова вартість товару, що переміщувався позивачем через митний кордон України встановлена лише за умови його відповідності нанесеному на ньому маркуванню та вимогам нормативно-технічної документації з оригінальною продукцією, що експертом не перевірялось в процесі дослідження, враховуючи те, що визначення вартості товару відбулось з мережі Інтернет продавців оригінальної продукції компанії Apple Inc., вказаний висновок викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись судом до уваги при визначені розміру штрафу.
Крім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53\5 із змінами, у висновку експерта повинні бути дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.
Відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 №522/1029/18 висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідома неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.
Зазначені вище недоліки митного органу щодо визначення вартості товару свідчать про недопустимість висновку експерта СЛЕД Держмитслужби №1420003400-0082 від 17.02.2025 як доказу у справі.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 
Відповідач правом подання відзиву не скористався.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі та просив скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до змісту протоколу про порушення митних правил №0156/UA209000/2025 від 07.02.2025, складеного відносно позивача ОСОБА_1 , становлено що 07.02.2025 року, близько 00 год. 39 хв. у зону митного контролю пункту пропуску п/п «Шегині» м/п «Мостиська» Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» прибув транспортний засіб марки «Iveco», р/н НОМЕР_1 , яким в якості водія їхав позивач ОСОБА_1 .
Перед початком митного контролю, водію ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов?язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. ОСОБА_1 у митній декларації письмово заявив про наявність в нього 15 автомобільних коліс, які були у користуванні. Після завірення декларації штампом «Під митним контролем №03876», автомобіль було направлено в бокс поглибленого огляду, де під час проведення митного огляду вказаного транспортного засобу, в його багажному відсіку був виявлений не задекларований товар, а саме: навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro, модель А3049 А2968, серійний номер DV47YGQQ3Р (140 пар) та навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro, модель А3049 2968, серійний номер F4G5C6T6N6 (100 пар).
Документів, які б підтверджували факт придбання та вартість зазначеного товару ОСОБА_1 до митного контролю не подав.
У письмовому поясненні від 07.02.2025, позивач вказав, що навушники визнає своєю власністю. Оскільки не знав вартості товару, тому його не задекларував. Зазначив, що вину визнає та хоче скористатися ст. 521 ММК України. Також вказав, що зауважень та доповнень до протоколу не має.
Згідно митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 07.02.2025 ОСОБА_1 у п.2 відомості про спосіб переміщення товарів 2.1 супроводжуваний багаж, ручна поклажа зазначив про відсутність такого.
07.02.2025 з 02.04 год. до 02.34 год. у пункті пропуску «Шегині-Медика» був проведений огляд транспортного засобу вантажного автомобіля позивача ОСОБА_1 . Згідно акту проведення огляду (переогляду) під час проведення митного огляду вказаного транспортного засобу, в багажному відсіку було виявлено не задекларований товар, а саме: навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro, модель А3049 А2968, серійний номер DV47YGQQ3Р (140 пар) та навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods Pro, модель А3049 2968, серійний номер F4G5C6T6N6 (100 пар).
Згідно постанови в справі про порушення митних правил №0156/UA209000/2025 постановлено проведення товарознавчої експертизи вказаного товару (навушників).
Відповідно до висновку експерта від 17.02.2025 №1420003400-0082, загальна вартість вилучених товарів станом на 07.02.2025 становить 2169408,00 грн. 
Заступнику начальника Львівської митниці скерований лист представника компанії Apple Inc. Пахаренка О. №86 ДМС від 13.03.2025, з якого вбачається, що вилучений у ОСОБА_1 згідно протоколу товар є контрафактним. Контрафактність продукції Apple AirPods Pro підтверджено за низкою ознак, зокрема: невідповідність маркування упакування оригінальному, низька якість поліетиленового упакування та порушення прав інтелектуальної власності Компанії на торговельну марку.
Представник Львівської митниці 25.03.2025 скерував відповідь на вказаний лист, в якому вказав, що працівниками митниці по даному факту запроваджена справа про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , який 07.02.2025, на підставі ст. 521 МК України, подав заяву щодо припинення провадження у справі шляхом компромісу.
Вказано, що на підставі заяви громадянина ОСОБА_1 від 07.02.2025, між ним та Львівською митницею укладена мирова угода від 11.03.2025, згідно якої ОСОБА_1 визнає факт вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України та зобов`язаний до 10.04.2025 внести до державного бюджету суму, що дорівнює сумі штрафу передбаченого санкцією ч.2 ст.471 МК України, - 650 822,40 гривень.
ОСОБА_1 07.02.2025 звернувся до керівника Львівської митниці із заявою, в якій просив про припинення провадження у справі шляхом компромісу на підставі ст. 521 МК України.
11.03.2025 ОСОБА_1 та представник Львівської митниці Хомутянський В.В. уклали мирову угоду про припинення провадження у даній справі. Згідно якої, ОСОБА_1 визнає факт вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України та зобов`язаний до 10.04.2025 внести до державного бюджету суму, що дорівнює сумі штрафу передбаченого санкцією ч.2 ст.471 Митного кодексу України, - 650 822,40 гривень.
11.04.2025 державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил Львівської митниці Банах Р.В. склав акт про невиконання ОСОБА_1 мирової угоди від 11.03.2025, про що повідомив позивача та адвоката Паславського С. та вказав, що розгляд справи про порушення митних правил призначений на 13.05.2025 на 10.00 год. 
Згідно службової записки від 11.02.2025, вилучені предмети поміщені на склад митного поста «Мостиська» Львівської митниці, витрати за зберігання яких, з 07.02.2025 до 11.03.2025, становлять 12.16 Євро.
06.05.2025 адвокат Паславський С.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до начальника Львівської митниці із клопотанням про закриття провадження у справі. Зазначив, що в матеріалах справи наявний лист представника компанії Apple Inc. Пахаренка О. №86 ДМС від 13.03.2025, з якого вбачається, що вилучений у ОСОБА_1 згідно протоколу товар є контрафактним. Контрафактність продукції Apple AirPods Pro підтверджено за низкою ознак, зокрема: невідповідність маркування упакування оригінальному, низька якість поліетиленового упакування та порушення прав інтелектуальної власності Компанії на торговельну марку У поданому клопотанні адвокат вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, а наявний склад іншого адміністративного правопорушення, а саме: передбаченого ст. 476 МК України, але, зважаючи на неможливість здійснення перекваліфікації складу адміністративного правопорушення, провадження слід закрити.
07.05.2025 адвокат Чубака І.С. подав клопотання начальнику Львівської митниці, в якому просив вжити заходів, передбачених ст. 399 МК України і зобов`язати правовласника - компанію Apple Inc. забезпечити проведення необхідного експертного дослідження або експертизи та надати митному органу висновок правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності за їх результатами.
Заступник начальника Львівської митниці 14.05.2025 скерував лист адвокату Паслаському С.П. в якому вказав, що 07.02.2025 ОСОБА_1 зазначив, що не задекларований товар є його власністю, оскільки не знав вартості, тому не задекларував. Вказав, що згідно з частиною 8 статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант та митний представник несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України про товари, які перемішувалися ним через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, працівниками Львівської митниці стосовно громадянина ОСОБА_1 , запроваджено справу про порушення митних правил №0156/UA209000/2025. Оскільки, митне оформлення зазначених вище товарів не розпочиналось через їх недекларування під час переміщення через митний кордон України, і як наслідок заходи із захисту прав інтелектуальної власності не застосовувалися. Тому, заходи із захисту прав інтелектуальної власності до товару «навушники бездротові нові в упаковці з надписом Apple Air Pods..», у відповідності до ст. 399 МК України, можливо застосувати лише під час їх митного оформлення .
Згідно постанови заступника начальника Львівської митниці Хомутянського В. В. від 13.05.2025 року у справі про порушення митних правил № 0156/UA209000/2025, позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України. На ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, на суму 650 822,40 гривні 40 коп.
Вказано, що товар, тимчасово вилучений протоколом про порушення митних правил №0156/UA209000/2025, повернути позивач та стягнути із нього на користь Львівської митниці 1666, 30 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.
Не погоджуючись з вказаною постановою, представник позивача звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що позивач не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений МК України, про товари, які переміщував через митний кордон України, його дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України.
Апеляційний суд частково погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскаржуючи постанову Львівської митниці, апелянт обґрунтовує її незаконність тим, що митницею не взято до уваги, що товар є контрафактним, що впливає на розмір штрафу для позивача.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції (Основного Закону) України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Дана норма Основного Закону України означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень частини другої статті 2 КАС України під час розгляду оскаржуваної постанови суд має з`ясувати, чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – також КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно статті 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до частини четвертої статті 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.
У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – також Конвенція) притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як “кримінальне обвинувачення”, оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні “кримінальному обвинуваченню” у значенні статті 6 Конвенції.
Згідно частини другої статті 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Стаття 6 Конвенції встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини (далі – також ЄСПЛ) у своїх рішеннях наголошує, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено “кримінальне обвинувачення” в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (зокрема, пункт 51 рішення у справі “Михайлова проти Російської Федерації”).
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно із ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Частиною 1 ст.257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частина 2 ст.471 МК України, за якою накладено на позивача стягнення, передбачає відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.
Таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене статтею 471 МК України, може бути віднесено до “кримінального обвинувачення” в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що частиною 2 статті 471 Митного кодексу України (МК України) передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Як уже зазначалось вище, відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно із статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конституційний Суд України в Рішенні від 8 червня 2022 року у справі № 3-20(ІІ)/2022 зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.
Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Застосовуючи практику Верховного Суду (зокрема, постанова від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к) апеляційний суд наголошує, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.
Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.
Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови обґрунтовані тим, що спірні товари не відповідають оригінальній продукції компанії Apple Іпс., тобто товар є контрафактним, що відповідно впливає на його вартість. Також позивач зазначає, що всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом МЮ України 08.10.1998 (із змінами), у висновку експерта повинні бути дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи. Зазначені вище недоліки митного органу щодо визначення вартості товару свідчать про недопустимість висновку експерта СЛЕД Держмитслужби №1420003400-0082 від 17.02.2025 як доказу у справі.
Як слідує з матеріалів справи, в основу визначення розміру штрафу відповідачем покладено висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень №1420003400-0082 від 17.02.2025 згідно якого вартість вилученого у позивача товару становить 2 169 408, 00 грн з якої було нараховано штраф розміром 30 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, на суму 650 822,40 грн.
Апеляційний суд зазначає, що порядок та підстави призначення експертиз в Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України регулюється главою 50 Митного кодексу України (митні експертизи), яка передбачає, що взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних для: 1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; 2) перевірки задекларованої митної вартості товарів; 3) встановлення країни походження товарів; 4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин; 5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність; 6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.
Вимогами п. 20 ст. 356 Митного кодексу України передбачено мету проведення досліджень, які проводяться Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень, а саме «встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митні органи можуть письмово, у тому числі з використанням засобів інформаційних технологій, затребувати з підприємств-виробників, суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та громадян наявну у них техніко-технологічну документацію про склад, фізико-хімічні властивості товарів, інформацію про основні технологічні стадії їх виробництва та призначення».
Згідно з ч. 2. ст. 356 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.
Як вбачається з п. 3 вказаного висновку експерта №1420003400-0082 від 17.02.2025, для визначення ринкової вартості наданих на дослідження товарів експертом використано порівняльний підхід, який передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібних товарів з відповідним корегуванням відмінностей між об`єктами порівняння та досліджуваними об`єктами.
З Додатку до висновку №1420003400-0082 від 17.02.2025 вбачається проведення експертом маркетингових досліджень, шляхом отримання даних про ціну з мережі Інтернет, які здійснюють продаж оригінальної продукції компанії Apple Inc. на території України, зокрема з таких сайтів: «foxtrot.com», «epicentr.ua», «allo.ua», «moyo.ya».
Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що вказаний вище Висновок спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №1420003400-0082 від 17.02.2025 є не обґрунтованим, необ`єктивним, оскільки під час проведення вказаного дослідження експерт не встановлював чи даний товар є оригінальною продукцією компанії Apple Inc.
Водночас, у матеріалах справи наявний лист представника компанії Apple Inc. Пахаренка О. №86 ДМС від 13.03.2025, яким Львівську митницю було повідомлено про те, що вилучений у ОСОБА_1 товар є контрафактним, що підтверджено за низкою ознак, зокрема: невідповідність маркування упакування оригінальному, низька якість поліетиленового упакування та порушення прав інтелектуальної власності Компанії на торговельну марку.
Крім цього, під час розгляду справи судом першої інстанції призначалась судова товарознавча експертиза на відповідність вилученого товару оригінальній продукції компанії Apple Іпс.
Згідно висновку судового експерта №СЕ-19/114- 25/20182-ТВ від 08.10.2025, вилучені товари згідно протоколу про порушення митних правил №0156/ UA209000/2025 від 07.02.2025, а саме: навушники бездротові з маркувальним написом «Apple AirPods Pro 2nd generation with MagSafe Charging Case USB-C (MTJV3AM/A) Serial No. DV47YGQQ3P в кількості 140 штук в новому стані та навушники бездротові з маркувальним написом «Apple AirPods Pro 2nd generation with MagSafe Charging Case USB-C (MTJV3AM/A) Serial No. F4GSC6T6N6 в кількості 100 штук в новому стані не відповідають оригінальній продукції компанії Apple Іпс.
Отже, наведене свідчить про те, що митний орган при накладенні адміністративного стягнення неправильно визначив розмір штрафу, який значно перевищує справжню вартість товару.
Крім цього, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.
Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю, але відповідачем не доведено, що Спеціалізована лабораторія уповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил, що в подальшому є підставою для визначення розміру штрафу, який зараховується на рахунок відповідача
Згідно рішення Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18, висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.
Матеріали справи не містять доказів, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Водночас, в ході розгляду справи апеляційним судом, ОСОБА_1 звернувся до Львівського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України із заявою, в якій просив провести судову товарознавчу експертизу вартості товарів на момент їх переміщення через митний кордон України 07.02.2025 з врахуванням висновку судового експерта №СЕ-19/114-25/20182-ТВ від 08.10.2025.
Висновком судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 07.04.2026 № ЕД-19/114-26/6451-ТВ встановлена вартість вилучених згідно протоколу про порушення митних правил № 0156/ UA209000/2025 від 07.02.2025 товарів станом на 07.02.2025 - момент ввезення на митну територію України, з урахування висновку експерта від 08.10.2025 № СЕ-19/114-25/20182-ТВ, яка становить 213 739, 20 грн (двісті тринадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять гривень 20 коп.).
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань ( ч. 2 ст. 10 КАС України).
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно із ч. 6 ст. 101 КАС України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків ( ч. 7 ст. 101 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 104 КАС України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні ( ст. 108 КАС України).
Отже, встановивши ту обставину, що спірні товари не відповідають оригінальній продукції компанії Apple Inc., за відсутності у справі об`єктивних даних про вартість товарів, апеляційний суд вважає, що вказана вище судово товарознавча експертиза вартості товарів на момент їх переміщення через митний кордон України 07.02.2025, з врахуванням висновку судового експерта №СЕ-19/114-25/20182-ТВ від 08.10.2025, є належним та допустимим доказом, стосується предмету доказування, оцінена апеляційним судом разом з іншими доказами у справі.
Підстави для відхилення вказаної вище товарознавчої експертизи - відсутні.
Відповідно до ст. 495 МК України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, 30 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил з урахуванням висновку судового експерта від 07.04.2026 №ЕД-19/114-26/6451-ТВ становить 64 121,76 грн (шістдесят чотири тисячі сто двадцять одна гривня 76 копійок) (213 739, 20 грн х 30 %= 64 121,76 грн), що відповідно становить суму штрафу, яка б мала бути накладена на ОСОБА_1 .
Водночас апеляційний суд зауважує, що оскільки позивач не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений МК України, про товари, які переміщував через митний кордон України, його дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України, тому відсутні підстави для скасування оскарженої постанови Львівської митниці. 
Апеляційний суд зауважує, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Перевіривши правомірність рішення відповідача згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що таке вказаним вище критеріям не відповідає в частині накладення стягнення з урахуванням наведених вище висновків суду.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нової постанову про зміну заходу стягнення на ОСОБА_1 , застосованого на підставі постанови Львівської митниці від 13.05.2025 року у справі про порушення митних правил №0156/UA209000/2025 та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 64121, 76 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нової постанови.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 10 грудня 2025 року у справі № 448/925/25 скасувати та ухвали нову постанову, якою змінити захід стягнення застосованого до ОСОБА_1 на підставі постанови Львівської митниці від 13.05.2025 року у справі про порушення митних правил №0156/UA209000/2025.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 64121 (шістдесят чотири тисячі сто двадцять одна ) грн. 76 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	

Повний текст постанови складений та підписаний 19.05.2026 р., оскільки член колегії суддів – 
суддя Гуляк В.В. 15.05.2026 та 18.05.2026 перебував на семінарі та у відпустці.