Справа № 148/1407/26 
Провадження №2/148/1281/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області 
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

У травні 2026 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 02.04.2010 він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстровано виконавчим комітетом Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 01. 
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , яка проживатиме з відповідачкою. 
Протягом тривалого часу їх сім`я фактично не існує, стосунки зіпсувалися, відсутні взаєморозуміння, любов та спільні інтереси, а тому позивач вважає. що подальше спільне життя з відповідачкою неможливе, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати.
В судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без її участі.
Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 06.05.2026 Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано виконавчим комітетом Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 02.04.2010, про що зроблено актовий запис № 01. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 4). 
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 10.12.2008 (а.с. 9).
Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.
У відповідності до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
За правилами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина 1 ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».
Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Позивач не має наміру зберегти сім`ю. Свого наміру на збереження сім`ї відповідачка теж не висловила. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 4 ст. 206, ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 02.04.2010, актовий запис № 01, - розірвати.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКПО: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПО: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.А. Штифурко