Справа № 186/850/25
Номер провадження № 2/194/279/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м. Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Корягіна В.О.,
за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання рухомого майна спільною сумісно власністю, поділ спільного сумісного рухомого майна та стягнення грошової компенсації за половину частки спільного сумісного рухомого майна,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання рухомого майна спільною сумісно власністю, поділ спільного сумісного рухомого майна та стягнення грошової компенсації за половину частки спільного сумісного рухомого майна. Ухвалою судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна направлено до Тернівського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем з квітня 2016 року по 07.01.2025 року проживала у цивільному шлюбі. З 07.01.2025 року спільне проживання сторони припинили. У період спільного проживання було придбане майно для спільного користування, а саме автомобіль VOLKSWAGEN transporter, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 за 10500,00 доларів США (441000,00 грн.), без врахування вартості реєстраційних дій. Відповідач вважає, що автомобіль є його особиста власність, у спільному користуванні зазначене майно на сьогодні не перебуває. Зазначає, що оскільки майно було придбане сторонами у період спільного проживання, то воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частки вартості автомобіля в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частку на автомобіль VOLKSWAGEN transporter, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , як на частку в спільній сумісній власності та зобов`язати відповідача сплатити грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини, сплаченої за автомобіль, а саме 5250,00 доларів США або у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземної валют на момент прийняття судового рішення, також просить судові витрати по справі стягнути з відповідача на її користь.
Відповідач ОСОБА_3 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки в період придбання ним автомобіля вони з позивачем не проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, спільного господарства не вели, єдиного бюджету та взаємних прав і обов`язків не мали. Вказаний автомобіль відповідач придбав, коли не проживав з позивачем однією сім`єю. У купівлю автомобілю були частково вкладені його особисті кошти, частково взяті відповідачем у борг у розмірі 2500,00 доларів США у ОСОБА_4 , які відповідач виплачує і на момент подання відзиву, строк виплати боргу закінчується 16.10.2025 року. На час придбання автомобілю, відповідач проживав з іншою жінкою – ОСОБА_5 , як чоловік та жінка, з якою 28.02.2025 року зареєстрував шлюб. Зазначає, що довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, на які посилається позивач, лише засвідчують місце його реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , але не є доказом існування сімейних відносин між ним та позивачем, ведення спільного з нею господарства, виникнення взаємних подружніх прав та обов`язків, які пов`язані спільним побутом. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 надала суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що у період придбання автомобіля у жовтні 2024 року сторони проживали разом як чоловік та жінка, спільно вели господарство та мали спільний бюджет, дарували один одному подарунки, отримували подарунки від дітей. Зазначає, що вона перераховувала зі своєї картки гроші на картку відповідача, сама сплачувала комунальні послуги, оскільки відповідач отримував заробітну плату у готівковій формі. Купувала відповідачу одяг перед купівлею автомобіля, спільно доглядали батьків. Зазначає, що у купівлю автомобіля були вкладені спільні зекономлені кошти, джерелом надходження яких також були кошти, отримані як плата за землю з паїв, власниками яких є позивач та відповідач. Зауважує, що розписка додана до відзиву оформлена неналежним чином і не відповідає вимогам у оформленні. Зазначає, що згідно витягу з сайту МВС про реєстраційні дії зазначеного автомобіля, 01.11.2024 року відбулася перереєстрація згідно договору купівлі-продажу, власник ОСОБА_3 , місце реєстрації саме м. Першотравенськ Дніпропетровської області, а не м. Тернівка Дніпропетровської області. Стверджує, що надано достатньо доказів фактичного спільного проживання у цивільному шлюбі з усіма ознаками сімейних відносин. Просить задовольнити позовні вимоги.
Позивач у судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав зазначених у позові. Так, відповідач 21.10.2024 року придбав за спільні кошти (з заробітної плати, орендної плати за землю) спірний автомобіль та 22.10.2024 року зареєстрував автомобіль, який продав 01.11.2024 року. Відповідач за відсутності її та дітей придбав автомобіль за 10500 доларів США. Ці кошти бачили діти, відповідач взяв ці кошти та поїхав купувати автомобіль. Свідки сторони відповідача не підтвердили факту проживання однією сім`єю відповідача разом з ОСОБА_6 . Розписка ОСОБА_3 є підробленою, оскільки оригінал не відповідає копії, яка знаходиться в матеріалах справи, та ОСОБА_4 в цей час не давав кошти в борг відповідачу. Свідок ОСОБА_4 надає неправдиві показання, оскільки він був відсутній на час надання коштів у борг відповідачу та на час повернення йому коштів. Кошти на придбання оспорюваного автомобіля є спільними її та відповідача. Просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частку на автомобіль VOLKSWAGEN transporter, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , як на частку в спільній сумісній власності та зобов`язати відповідача сплатити грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини, сплаченої за автомобіль, а саме 5250,00 доларів США або у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземної валют на момент прийняття судового рішення, також просить судові витрати по справі стягнути з відповідача на її користь.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, однак в попередньому судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що кошти на придбання спірного автомобіля є його особисті, частина з земельного паю, а частину коштів у розмірі 2500 доларів США брав у борг у ОСОБА_4 , які йому вже повернув. З позивачем після розірвання шлюбу разом як сім`я не мешкали та спільний бюджет не вели. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав зазначених у відзиві. Також зазначила, що автомобіль придбаний за особисті кошти відповідача (орендна плата за землю, позичка). Позивач не довела за які кошти був придбаний автомобіль та не надала доказів спільного проживання позивача та відповідача однією сім`єю, введення спільного побуту, спільного бюджету та спільних витрат. Їх свідки підтвердили факти приїзду відповідача до ОСОБА_7 в м. Тернівка. Наступні докази (акт №45, виписка по картковому рахунку ОСОБА_3 , відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , довідка СФК «Смірнови», ОСОБА_1 , допит свідка ОСОБА_4 ) є недопустимими, оскільки заявлені та подані позивачем з порушенням строку визначеного ст. 85 ЦПК України. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Окрім того, акт №45 є недопустимим доказом, оскільки свідка ОСОБА_8 на час складання акту не було вже в м. Шахтарськ, а також в ньому не зазначено місто. Виписка по рахунками відповідача також є недопустимим доказом, оскільки є конфіденційною інформацією. Відповідач проживав з іншою жінкою коли придбав автомобіль та в подальшому уклав з нею шлюб – ОСОБА_9 .
Суд, вислухавши думку учасників справи, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до наступного висновку.
Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №4694/2 від 29.09.2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 .
Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №583 від 06.02.2025 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 .
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 08.04.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником автомобіля VOLKSWAGEN transporter, 2007 року випуску, дата останньої реєстрації 01.11.2024 року.
Згідно Консультативного висновку оцінювача про вартість, складеного оцінювачем ОСОБА_11 від 16.06.2025 року, ймовірна ринкова вартість колісного транспортного засобу: VOLKSWAGEN transporter, 2007 року випуску, об`єм (потужність) двигуна – 2461 куб.см., на дату аналізу становить – 355300,00 грн.
Згідно платіжної інструкції №1.180750059.1 від 16.06.202025 року, ОСОБА_1 сплачено РЕАЛ ЕКСПЕРТ ТОВ - 2500 грн. за консультаційні послуги з визначення вартості автомобіля.
Відповідно до розписки, підписаної ОСОБА_3 , останній 16.10.2024 року взяв у борг у ОСОБА_4 2500,00 доларів США на купівлю автомобіля VOLKSWAGEN transporter, які зобов`язується повернути до 16.10.2025 року.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 28.02.2025 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу – ОСОБА_12 ), шлюб зареєстровано Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис 101.
Відповідно до довідки №03 від 02.07.2025 року, ОСОБА_3 дійсно працює на посаді водія автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_13 з 06.07.2020 року та за період з 09.06.2025 року по 02.07.2025 року, перебуваючи у трудових відносинах, здійснював перевезення вантажів за маршрутом Дніпро-Київ, Київ-Мукачево.
Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_3 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк», за період з 01.01.2018 року по 20.03.2020 року, ОСОБА_1 періодично здійснювала переведення грошових коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_3 .
Згідно скріншоту за період з 26.01.2019 року по 18.07.2023 року, здійснено переказ на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_3 на загальну суму 119025,34 грн.
Суд не бере до уваги цей доказ, оскільки останній не має печатки установи (підприємства) та підпису особи, яка його зробила, а є тільки розпечаткою з зазначенням розрахункового рахунку та сум переказу.
Згідно наданих позивачем платіжних інструкцій, ОСОБА_1 здійснювала оплату житлово-комунальних послуг 14.02.2024 року, 03.10.2024 року за квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно наданої позивачем платіжної інструкції, ОСОБА_1 02.10.2024 року оплату в сумі 430,33 грн. на розрахунки ПК «Оплата Частинами».
Згідно скріншоту наданого позивачем, 17.10.2024 року було здійснено придбання товару у магазині «SHOP WOMENS, PERSHOTRAVENSK» на суму 7300,00 грн., оплата з картки № НОМЕР_4 .
Суд не бере до уваги цей доказ, оскільки останній не має печатки установи (підприємства) та підпису особи, яка його зробила, а є тільки розпечаткою з зазначенням розрахункового рахунку та сум переказу. Окрім того, даний доказ не підтверджує, що придбання товару здійснювалося як результат проживання однією сім`ю сторін. 
Згідно скріншоту наданого позивачем, 22.09.2024 року було здійснено придбання товару у магазині «Будмаркет» на суму 9825,00 грн., оплата з картки № НОМЕР_5 .
Суд не бере до уваги цей доказ, оскільки останній не має печатки установи (підприємства) та підпису особи, яка його зробила, а є тільки розпечаткою з зазначенням розрахункового рахунку та сум переказу. Окрім того, даний доказ не підтверджує, що придбання товару здійснювалося як результат проживання однією сім`ю сторін.
Згідно скріншоту наданого позивачем, 01.11.2024 року перереєстрація транспортного засобу VOLKSWAGEN transporter, 2007 року випуску, відбулась в м. Першотравенськ Дніпропетровської області. 10.04.2025 рокуперереєстрація транспортного засобу VOLKSWAGEN transporter, 2007 року випуску, відбулась в м. Тернівка Дніпропетровської області.
Згідно скріншоту наданого позивачем, на екрані телефону зображена переписка, де зафіксовано смс повідомлення від абонента мовою оригіналу «Отец», де останній 08 квітня пише мовою оригіналу «Привет. Получил решение суда, хочу решить мирно и предупредить о моем решении. Если продолжаете делить машину то подаю встречный иск на раздел квартиры (срок давности не истек) и открываю уголовное дело на присвоение и подделку подписи в земельном пае, пишу заявление в полицию. Адвоката нанял и проконсультировался. Если хотите делить, то будем делить все. Встреча в суде».
Згідно скріншоту наданого позивачем, на екрані телефону зображене фото автомобіля VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 , дата фото 02.11.2024 року.
Згідно довідки СФК «Смірнови», ОСОБА_3 в період 2022-2024 роки отримав орендну плату за пай з кадастровим номером 1223881200:03:001:0158 в розмірі 105000,00 грн.
Відповідно до розписки ОСОБА_4 , останній 15.10.2025 року отримав від ОСОБА_3 кошти у розмірі 2500 доларів США.
Згідно акту №45 від 06.02.2026 року, головним інспектором ПП «Коммунальщик-3» Берідзе О., начальником дільниці Рудійко С. складено акт у тому, що в квартирі АДРЕСА_1 мешкав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10.04.2016 року по 07.01.2025 року. На акті маються підписи сусідів: ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору від 19.01.2026 року, ОСОБА_1 за період з січня 2022 року по грудень 2024 року від КНП «Шахтарська МЛ» отримала дохід в 2022 році на загальну суму 555124,68 грн., податок на загальну суму 99922.42 грн., військовий збір на загальну суму 8326,89 грн; в 2023 році на загальну суму 737480,24 грн., податок на загальну суму 132746,38 грн., військовий збір на загальну суму 11062,21 грн; в 2024 році на загальну суму 819554,02 грн., податок на загальну суму 147519,68 грн., військовий збір на загальну суму 15360,09 грн.
Згідно довідки СФК «Смірнови», ОСОБА_1 в період 2022-2024 роки отримала орендну плату за пай з кадастровим номером 1223881200:03:001:0157 в розмірі 105000,00 грн.
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору від 24.03.2026 року, ОСОБА_3 за період з січня 2022 року по грудень 2024 року отримав дохід на загальну суму 327810,00 грн.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що знає позивача та відповідача, зазначила, що 26.11.2024 року останні позичали кошти для придбання гаражу у сумі 5000,00 доларів США у неї та сина позивача, планували спільну відпустку у лютому 2025 року. ОСОБА_3 повернув кошти 16.12.2024 року їй та сину позивача особисто, розписки не було.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що автомобіль придбаний за спільні кошти позивача та відповідача, яке було придбане у цивільному шлюбі. Зазначила, що з 2023 року по 2024 рік вона проживала у Хорватії, та коли повернулась додому відповідач їй вихвалявся, яку вони з позивачем ОСОБА_1 купили машину. До та після ОСОБА_17 свідок проживала разом з позивачем та відповідачем, кошти останні зберігали в доларах США, сторони мешкали разом. З 2016 року по 2020 рік свідок проживала у Києві, проте у відпустках приїздила до них. Зазначила, що 10.01.2025 року позивач та відповідач розділили майно та фактично розійшлись.
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показала, що знайома в ОСОБА_19 близько п`яти років, остання мешкала одна довгий час. Так, остання прохала її чоловіка зорати огород, в цей час прийшов ОСОБА_3 . З яким остання познайомила їх з чоловіком наприкінці вересня 2024 року. Скільки дітей у ОСОБА_20 вона не знає. Також в серпні 2024 року вона бачила ОСОБА_3 разом з ОСОБА_21 . Окрім того, 08.10.2024 року вони разом святкували день народження ОСОБА_22 . Бачила як останні ходять по магазинам разом.
Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні показав, що знає ОСОБА_3 з кінця вересня 2024 року, останній особисто сплачував йому кошти за роботу на городі в сумі 700,00 грн., хоча зорати огород просила його ОСОБА_22 . Він знає, що вони разом мешкали. Відповідач проживав у січні 2025 року у АДРЕСА_3 , номеру будинку не знає. Позивача та відповідача бачив разом неодноразово, проте не бачив у жовтні 2024 року. Щодо купівлі автомобіля йому нічого не відомо. Щодо дітей ОСОБА_3 також йому нічого невідомо.
Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні показав, що наприкінці вересня 2024 року ОСОБА_3 підвозив його в м. Тернівку та зазначив, що їде до майбутньої дружини. В подальшому бачив ОСОБА_3 в магазині «АТБ» з ОСОБА_22 , та останній зазначив, що це його дружина, вони разом скуплялися. Часто бачив ОСОБА_22 разом з ОСОБА_20 на верхньому магазині «АТБ», протягом 2025 року.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що знає відповідача та позивача, оскільки є їх сусідкою. Весь час позивач та відповідач проживали разом з 2016 року, ходили по магазинах, скуплялися. Останні разом готували шашлики. В жовтні 2024 року купили машину. Відповідач пообіцяв її вивезти з Шахтарська на цьому автомобілі. Позивач виносили сумки відповідачу та постійно проводжала у відрядження. Вона не знає коли народився ОСОБА_25 . Їх будинок обслуговує підприємство «Комунальщик». В 2022-2024 роках бачила їх разом, останні купували продукти та везли їх матері відповідача. Вона виїхала з Шахтарська 06,07 лютого 2026 року.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що знає ОСОБА_3 . Десь біля десяти разів з ним зустрічався. Так, дійсно він особисто в 2024 році надав в борг для купівлі автомобіля ОСОБА_3 кошти в сумі 2500 доларів США. Коли саме давав в борг кошти не пам`ятає, однак в розписці про отримання коштів, яку писав ОСОБА_3 зазначена дійсна дата договору позики. Приблизно через рік десь в жовтні, можливо в листопаді – грудні 2025 року ОСОБА_3 особисто йому повернув борг в сумі 2500 доларів США, і він особисто написав розписку про отримання коштів, оскільки про це попрохав його ОСОБА_26 , хоча він в таких випадках не пише розписки. Точна дата повернення коштів ОСОБА_27 йому зазначена в розписці про отримання ним коштів в сумі 2500 доларів США. Про витребування будь-якої конфіденційної інформації стосовно нього він заперечує.
У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. 
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст. 21 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Показання свідків та спільні світлини самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 522/25049/16, від 11.12.2019 року у справі № 712/14547/16, від 12.12.2019 року у справі № 466/3769/16, від 24.01.2020 року у справі № 490/10757/16, від 18.10.2023 року у справі № 201/11673/20.
У постанові від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Отже, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, суд має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їхньої спільної праці.
Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 року у справі № 686/15993/21, від 09.11.2022 року у справі № 753/10315/19, від 16.11.2022 року у справі № 199/3941/20.
З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
У постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.
Згідно ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надаючі оцінку доказам сторона позивача та відповідача зазначає, що позивач не довела допустимими та належними доказами факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 станом на час придбання спірного автомобіля (факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки сторін, ведення спільного бюджету, спільних витрат), з наступних підстав.
Як визнано сторонами в період придбання спірного автомобіля сторони не перебували у шлюбі.
Так, суд зазначає, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Так, надаючи оцінку доказам суд зазначає, що дійсно згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №583 від 06.02.2025 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 .
В акті №45 від 06.02.2026 року, складеного головним інспектором ПП «Коммунальщик-3» Берідзе О., начальником дільниці Рудійко С. зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 мешкав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10.04.2016 року по 07.01.2025 року.
Однак, при цьому суд бере до уваги посилання сторони відповідача, що в цьому акті не зазначено місто та область де мешкали особи, а зазначено тільки вулиця будинок та квартира. Окрім того, свідок ОСОБА_8 , яка підписала цей акт як сусідка згідно її показань виїхала з Шахтарська десь 06,07 лютого 2026 року. 
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що автомобіль придбаний за спільні кошти позивача та відповідача, яке було придбане у цивільному шлюбі. Зазначила, що з 2023 року по 2024 рік вона проживала у Хорватії, та коли повернулась додому відповідач їй вихвалявся, яку вони з позивачем ОСОБА_1 купили машину.
Отже, з 2023 року по 2024 рік та станом на час придбання спірного автомобіля свідок ОСОБА_16 , яка є донькою сторін, мешкала за кордоном, а тому суд критично ставиться до її показань, що автомобіль придбаний за спільні кошти позивача та відповідача, яке було придбане у цивільному шлюбі.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що весь час позивач та відповідач проживали разом з 2016 року, ходили по магазинах, скуплялися. Останні разом готували шашлики. В жовтні 2024 року купили машину. Відповідач пообіцяв її вивезти з Шахтарська на цьому автомобілі. Позивач виносили сумки відповідачу та постійно проводжала у відрядження. Вона не знає коли народився ОСОБА_25 . Їх будинок обслуговує підприємство «Комунальщик». В 2022-2024 роках бачила їх разом, останні купували продукти та везли їх матері відповідача.
Однак суд звертає увагу, що даний свідок не підтверджує фактів ведення спільного побуту, спільного бюджету та спільних витрат сторін, які повинні бути підтвердженні окрім показів свідка і іншими доказами по справі.
При цьому суд звертає увагу, що позивач не надала суду допустимих та належних доказів, які б підтверджували фактів спільного проживання однією сім`єю, спільного побуту, спільного бюджету та спільних витрат сторін станом на 2023-2024 роки.
Так, згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_3 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк», за період з 01.01.2018 року по 20.03.2020 року, ОСОБА_1 періодично здійснювала переведення грошових коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_3 .
Згідно наданих позивачем платіжних інструкцій, саме ОСОБА_1 здійснювала оплату житлово-комунальних послуг 14.02.2024 року, 03.10.2024 року за квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно наданої позивачем платіжної інструкції, саме ОСОБА_1 02.10.2024 року оплату в сумі 430,33 грн. на розрахунки ПК «Оплата Частинами».
Згідно скріншоту наданого позивачем, 17.10.2024 року було здійснено придбання товару у магазині «SHOP WOMENS, PERSHOTRAVENSK» на суму 7300,00 грн., оплата з картки № НОМЕР_4 без зазначення особи, якій належить цей розрахунковий рахунок.
Суд не бере до уваги цей доказ, оскільки останній не має печатки установи (підприємства) та підпису особи, яка його зробила, а є тільки розпечаткою з зазначенням розрахункового рахунку та сум переказу. Окрім того, даний доказ не підтверджує, що придбання товару здійснювалося як результат проживання однією сім`ю сторін.
Згідно скріншоту за період з 26.01.2019 року по 18.07.2023 року, здійснено переказ на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_3 на загальну суму 119025,34 грн.
Суд не бере до уваги цей доказ, оскільки останній не має печатки установи (підприємства) та підпису особи, яка його зробила, а є тільки розпечаткою з зазначенням розрахункового рахунку та сум переказу.
Згідно скріншоту наданого позивачем, 22.09.2024 року було здійснено придбання товару у магазині «Будмаркет» на суму 9825,00 грн., оплата з картки № НОМЕР_5 без зазначення особи, якій належить цей розрахунковий рахунок.
Суд не бере до уваги цей доказ, оскільки останній не має печатки установи (підприємства) та підпису особи, яка його зробила, а є тільки розпечаткою з зазначенням розрахункового рахунку та сум переказу. Окрім того, даний доказ не підтверджує, що придбання товару здійснювалося як результат проживання однією сім`ю сторін.
Скріншоти переписки за 25 січня та 08 квітня так і скріншоти автомобіля не доводять, що сторонами було придбано спірний автомобіль в період спільного проживання однією сім`єю.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 08.04.2025 року, саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником автомобіля VOLKSWAGEN transporter, 2007 року випуску, дата останньої перереєстрації 01.11.2024 року.
При цьому судом враховується, що відповідач ОСОБА_3 в період придбання спірного автомобіля (серпень-жовтень 2024 року) згідно показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 приїжджав і знаходився у ОСОБА_21 , за її адресом проживання, з якою 28.02.2025 року зареєстрував шлюб,сплачував кошти за те, що зорали город.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що знає, позивача та відповідача. А також зазначила, що 26.11.2024 року останні позичали кошти для придбання гаражу у сумі 5000,00 доларів США у неї та сина позивача, планували спільну відпустку у лютому 2025 року. ОСОБА_3 повернув кошти 16.12.2024 року їй та сину позивача особисто, розписки не було.
Однак, суд звертає увагу, що даний свідок не підтверджує фактів ведення спільного побуту, спільного бюджету та спільних витрат сторін, які повинні бути підтвердженні окрім показів свідка і іншими доказами по справі.
При цьому суд звертає увагу, що показання свідків та спільні світлини самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Судом не беруться до уваги посилання сторін про неправдивість свідчень свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , оскільки останні були попередженні судом про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України, приведенні до присяги, не є близькими або заінтересованими особами, та сторони не надали суду доказів, які б підтверджували їх заінтересованість або їх неправдивість показань або б спростували їх показання.
Окрім того, судом враховується, що свідок ОСОБА_4 є свідком позивача ОСОБА_1 , яка при цьому посилається на його неправдиві показання, які спростовуються наданими суду доказами: розпискою ОСОБА_4 , в якій останній 15.10.2025 року отримав від ОСОБА_3 кошти у розмірі 2500 доларів США та розпискою ОСОБА_3 , в якій останній 16.10.2024 року взяв у борг у ОСОБА_4 2500,00 доларів США на купівлю автомобіля VOLKSWAGEN transporter, які зобов`язується повернути до 16.10.2025 року.
Суд критично ставиться до посилання позивача, що розписка ОСОБА_3 є підробленою, оскільки оригінал не відповідає копії, яка знаходиться в матеріалах справи, та ОСОБА_4 в цей час не давав кошти в борг відповідачу, оскільки це спростовується як показаннями свідка ОСОБА_4 так і дослідженими у судовому засіданні доказами: розпискою ОСОБА_4 , в якій останній 15.10.2025 року отримав від ОСОБА_3 кошти у розмірі 2500 доларів США та розпискою ОСОБА_3 , в якій останній 16.10.2024 року взяв у борг у ОСОБА_4 2500,00 доларів США на купівлю автомобіля VOLKSWAGEN transporter, які зобов`язується повернути до 16.10.2025 року
Також, суд звертає увагу, що сторона відповідача надала докази, які підтверджують можливість придбання спірного автомобіля за кошти відповідача ОСОБА_3 : розписка ОСОБА_3 , в якій останній 16.10.2024 року взяв у борг у ОСОБА_4 2500,00 доларів США на купівлю автомобіля VOLKSWAGEN transporter, які зобов`язується повернути до 16.10.2025 року; довідка СФК «Смірнови», в якій зазначено, що ОСОБА_3 в період 2022-2024 роки отримав орендну плату за пай з кадастровим номером 1223881200:03:001:0158 в розмірі 105000,00 грн. Окрім того, цей факт також підтверджується і доказом витребуваним за клопотанням позивача - відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору від 24.03.2026 року, в яких зазначено, що ОСОБА_3 за період з січня 2022 року по грудень 2024 року отримав дохід на загальну суму 327810,00 грн. Також, цей факт і підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 , який був допитаний за клопотанням позивача.
Щодо посилання сторони відповідача, що виписка по рахунками відповідача є недопустимим доказом, оскільки є конфіденційною інформацією суд зазначає, що даний доказ був витребуваний ухвалою суду за клопотанням позивача та стосувався предмету спору, а тому з цих підстав є допустимим доказом.
Хоча сторона позивача довела матеріальну спроможність придбання половини вартості спірного автомобіля, однак сторона позивача не довела допустимими та належними доказами, що спірний автомобіль був придбаний в період проживання їх однією сім`єю та за спільні кошти або кошти, які саме вона надавала відповідачу для придбання спірного автомобіля (розписки про надання коштів тощо.) 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 
Таким чином з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання рухомого майна спільною сумісно власністю, поділ спільного сумісного рухомого майна та стягнення грошової компенсації за половину частки спільного сумісного рухомого майна слід відмовити.
Отже, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 в повному обсязі, а тому і не підлягають стягненню судові витрати та витрати на отримання консультативного висновку з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 .
Згідно ч.9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Отже, оскільки судом було відмовлено в задоволенні позову повністю, тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, накладені постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2026 року у справі №186/850/25, провадження 22-ц/803/4622/26, які зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням. 
Іншим доводам сторони відповідача судом надавалась оцінка при постановленні ухвал суду від 11 березня 2025 року та 01 грудня 2025 року при розгляді клопотань сторони позивача та заперечень щодо них сторони відповідача. Окрім того, суд зазначає, що в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено судом по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60,68,69,70 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 218,372,657 ЦК України, ст. ст.  19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 258, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд – 
У Х В А Л И В :
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання рухомого майна спільною сумісно власністю, поділ спільного сумісного рухомого майна та стягнення грошової компенсації за половину частки спільного сумісного рухомого майна, відмовити. 
Скасувати заходи забезпечення позову, накладені постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2026 року у справі №186/850/25, провадження 22-ц/803/4622/26, про заборону вчинення дій щодо відчуження транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2007 року випуску, VIN код ТЗ НОМЕР_6 .
Заходи забезпечення позову, накладені постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2026 року у справі №186/850/25, провадження 22-ц/803/4622/26, зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повне судове рішення складено 26 червня 2026 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін