Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 945/2564/25
Провадження № 2/945/560/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лопіної О.О., за участю секретаря судового засідання Швець Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
встановив:
19 листопада 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 сформувала в системі «Електронний суд» позовну заяву до Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був її рідним батьком.
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить:
1) земельна ділянка, розташована на території Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 0.5989 га, кадастровий номер: 4824286000:05:000:0131; 
2) земельна ділянка, розташована на території Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 4.7758 га, кадастровий номер 4824286000:05:000:0130; 
3) земельна ділянка, розташована на території Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 2.6688 га, кадастровий номер 4824286000:03:000:0140;
4) банківські вклади померлого у АТ КБ «ПриватБанк». 
Єдиним спадкоємцем померлого є позивач.
Зазначено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з низки факторів. 
Першою причиною є невизначеність долі спадкодавця, який на момент смерті перебував у складі Збройних Сил України та виконував бойові завдання, затримки та різного роду ускладнення зі сторони військового госпіталя, військової частини, РТЦК та СП. 
Так, сповіщення про смерть № 863 від 20.02.2025 вказує, що батько позивачки, водій механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу за мобілізацією 10.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок раніше отриманого поранення під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у НВМКЦ "Головний військовий клінічний госпіталь» в м. Київ, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 28 від 20.02.2025.
Проте тривалий час (до 03.03.2025) НВМКЦ "Головний військовий клінічний госпіталь" згадане лікарське свідоцтво про смерть позивачу з невідомих причин не видавало, у зв`язку з чим оформити та отримати свідоцтво про смерть спадкодавця вдалося лише 04.03.2025.
Після видачі свідоцтва про смерть позивач не звертався до нотаріуса для вступ спадщину, адже не була упевнена у тому, що у НВМКЦ знаходилось тіло саме ОСОБА_3 .
Ця нерішучість була викликана глибокою психологічною травмою, стресом та обґрунтованою невпевненістю в ідентифікації ОСОБА_3 . Це пояснюється тим, що внаслідок численних поранень, отриманих від вибухів та осколків, тіло було настільки понівечене, що точно упізнати спадкодавця було неможливо. Крім того, деякі побратими ОСОБА_3 повідомляли про те, що не бачили факт отримання останнім поранень чи загибелі під час виконання останнього бойового завдання, та висловлювали думки, що той міг потрапити у полон, тощо. Відтак позивач мав надію, що найближчим часом з`явиться інформація, яка спростовує факт загибелі спадкодавця. Проте, на жаль, досі цього не сталось.
Другою причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини став факт народження у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які перебувають у цивільному шлюбі, дитини ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Ця обставина є поважною причиною пропуску строку на спадкування, оскільки народження дитини та необхідність цілодобового догляду за немовлям, особливо в перші місяці його життя, вимагають від позивача, як матері, виняткової концентрації уваги та всіх фізичних ресурсів.
Перші місяці після народження (післяпологовий період) характеризуються складним фізичним та емоційним відновленням, встановленням режиму грудного вигодовування та забезпеченням базових життєвих потреб новонародженого, що є пріоритетними та невідкладними обов`язками матері. Звернення до нотаріуса, збір необхідних документів, консультації та подальші юридичні дії вимагають часу, концентрації та можливості відлучитися з дому, що було об`єктивно ускладнено та фактично унеможливлено через необхідність постійного догляду за немовлям.
Усе це було життєво необхідним та викликано обставинами, що не залежали від волі позивача, тому суд повинен визнати дані обставини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, у цивільній справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.
02 грудня 2025 року судом направлено запит до Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про надання витягу (інформаційної довідки) зі Спадкового реєстру про наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03 грудня 2025 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області від Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшов лист про відсутність інформації у Спадковому реєстрі щодо спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2026 року за клопотанням представника позивача у цивільній справі № 945/2564/25 замінено неналежного відповідача Яснополянську сільську раду Миколаївського району на Ольшанську селищну раду Миколаївського району Миколаївської області.
14 квітня 2026 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, згідно заяви від 15 квітня 2026 року просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві у віці 51 рік, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 04 березня 2025 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Станом на день звернення до суду, позивач не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом ст. 1272 ЦК поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.
Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Такий правовий висновок висловлений у Постанові Верховного Суду від 17 серпня 2023 року (справа № 626/274/22, провадження № 61-8694св23) та подібних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.
Із долученого сповіщення № 863 встановлено, що батько позивачки, водій механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Києві у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», внаслідок раніше отриманого поранення під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 28 від 20.02.2025.
Отже, особу ОСОБА_3 та факт його смерті було достовірно встановлено у медичному закладі.
За такого, доводи позивача про поважність пропуску строку на подання заяви як невпевненість в ідентифікації ОСОБА_3 судом не приймаються. Крім того, будь яких доказів на існування версії перебування у полоні останнього, суду не надано.
Суд погоджується, що народження дитини викликає необхідність цілодобового догляду за нею, особливо в перші місяці життя немовля. Разом з тим, сам факт народження дитини не є підтвердженням наявності складного післяпологового періоду, складного фізичного та емоційного відновлення та неможливості своєчасного звернення до нотаріуса.
Доказів позбавлення можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини за законом за допомогою засобів поштового зв`язку, а також через орган місцевого самоврядування позивачем також не надано. 
Вказані висновки суду узгоджуються із висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа № 484/2167/22, провадження № 61-294св23).
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд не може прийняти до уваги письмові пояснення свідка, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 76 ЦПК України лише показання свідків в судовому засіданні, які попереджаються про кримінальну відповідальність по ст.ст. 384, 385 КК України, можуть враховуватись як докази та суд може надавати їм оцінку в сукупності із іншими доказами.
За такого, письмові пояснення ОСОБА_4 , долучені до позовної заяви до судом до уваги не приймаються. Клопотань про виклик свідка у судове засідання від позивача та представника позивача не надходило.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи вказаний спір, враховуючи вищевикладені норми матеріального права, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши оцінку поданим доказам, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами існування об`єктивних, істотних та нездоланних перешкод для прийняття нею спадщини після смерті батька як протягом шестимісячного строку, так і до моменту звернення до суду.
Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, 

вирішив:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – відмовити.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с. Варбшине, Веселинівського району Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Ольшанська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області, ЄДРПОУ 04375553, адреса: 57113, Миколаївська область, Миколаївський район, с-ще Ольшанське, вул. К.Ольшанського, 1а.

Суддя Олена ЛОПІНА