УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4600/25 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В. 
Номер провадження №33/4805/406/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Семенька Василя Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Семенька Василя Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 16.08.2025 о 18 год 14 хв по автодорозі Слобода Романівська - Ужачин, 05 км, керував електровелосипедом Grosser, без номерного знака, з явними ознаками стану алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді місцевого суду, адвокат Семенько В.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Зазначає, що системний аналіз положень законодавства, зокрема п.1.10 Правил дорожнього руху України, дає підстави вважати, що мопеди (електровелосипеди) з електродвигуном потужністю до 3 кВт хоча і належать до транспортних засобів, проте не є механічними транспортними засобами в розумінні Розділу 2 ПДР України. На думку захисника, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що засіб, яким керував ОСОБА_1 , є електровелосипедом з електродвигуном потужністю 600 Вт, який відповідно до ДСТУ 2984-95 не належить до категорії «Засоби транспортні дорожні», однак суд першої інстанції залишив цю обставину поза увагою. Також вказує, що Правила дорожнього руху України та інші нормативно-правові акти не містять визначення поняття «електровелосипед» і не врегульовують його правовий статус, а також не встановлюють обов`язку отримання посвідчення водія для керування таким засобом. При цьому, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, належних доказів того, що електровелосипед має ознаки транспортного засобу, на переконання сторони захисту, матеріали справи не містять. Посилаючись на відсутність законодавчого врегулювання питання відповідальності осіб, які керують електровелосипедами з потужністю електродвигуна менше 3 кВт, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №425141 від 16.08.2025 вбачається, що  ОСОБА_1 16.08.2025 о 18 год 14 хв по автодорозі Слобода Романівська - Ужачин, 05 км, керував транспортним засобом електромопедом Grosser, без номерного знака, з явними ознаками стану алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального газоаналізатора Алкотест Драгер та в найближчому закладі охорони здоров`я - КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №425141 від 16.08.2025 (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від (а.с.6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.08.2025 (а.с.7); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.3); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.4); диском з відеозаписом події (а.с.9). 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . 
Зміст відеозапису підтверджує, що ОСОБА_1 не виконав законну вимогу працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. 
Відеозаписом підтверджено, що дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 керував електровелосипедом, який не є механічним транспортним засобом у розумінні Правил дорожнього руху України, а тому не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними з огляду на таке.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. При цьому положення вказаної статті не розмежовують транспортні засоби на механічні та інші.
Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» електричний колісний транспортний засіб - це дво- або більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії, яка має технічну можливість заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Згідно зі ст. статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Як вбачається матеріалів справи, зокрема, з долученого стороною захисту акта приймання-передачі товару та наявного у справі відеозапису, ОСОБА_1 керував двоколісним електровелосипедом (електроскутером), обладнаним сидінням та електродвигуном потужністю 600 Вт, який використовувався ним для пересування дорогами загального користування. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 використовував електровелосипед як транспортний засіб та брав участь у дорожньому русі, він є суб`єктом адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, і був зобов`язаний дотримуватися вимог Правил дорожнього руху України, у тому числі вимог п.2.5 ПДР України щодо проходження огляду на стан сп`яніння.
Посилання захисника на судові рішення в інших справах апеляційний суд відхиляє, оскільки вони ухвалені за інших фактичних обставин та не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи.
Твердження захисника в судовому засіданні про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі доводи не були предметом розгляду суду першої інстанції та не наведені в апеляційній скарзі. Крім того, зазначені обставини не спростовують встановленого матеріалами справи факту невиконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України щодо проходження огляду на стан сп`яніння.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Семенька Василя Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич