ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року м.Дніпро Справа № 904/652/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів Кощеєв І.М., Чус О.В.
при секретарі судового засідання: Новіковій Д.О.

Представники сторін:
прокурор: Яворська Євгенія Анатолівна (в залі Шостого апеляційного господарського суду) - прокурор службове посвідечення №081671 від 08.08.2025 р.
прокурор: Трубіцина Владислава Дмитрівна (в залі суду) - посвідчення № 069925 від 01.03.2023р.
від позивача: Конарева Світлана Кузьмівна (в залі суду) - представник Дніпровської міської ради посвідчення №466 від 23.02.2021р.
від відповідача: Євстигнеєва Ганна Володимирівна (в залі суду) - представник Громадської організації "Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб "адвокат посвідчення №1849 від 08.11.2018р.
інші представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу Генерального прокуратура на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025р. у справі № 904/652/25 (суддя Бажанова Ю.А.)
за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро
до Громадської організації "Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб "Січ", м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро
за участю Офісу Генерального прокуратура
про усунення перешкод у користуванні самовільно зайнятою земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Громадської організації «Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб «Січ» (далі - Клуб «Січ»), у якій просить суд: усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні самовільно зайнятою земельною ділянкою, розташованою біля земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:03:149:0014), у районі будинку № 134, по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпрі, належною до земель комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади, площею 26,2210 га, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва, а саме: захисної дамби № 4, берегоукріплювальної дамби № 5, причального містка № 6, містка № 7, хвилелома № 8, захисного мола № 9, містка № 10, хвилелома № 11, струмененаправляючого острівця № 12, суднопідйомного сліпа № 13, містка № 14, захисного мола № 15, причала № 16, причалів № 17-35, містка № 36, мостіння І за рахунок відповідача; а також припинити право володіння Клубу «Січ» правом власності на зазначені збудовані споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 26,2210 га (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 855651812101).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Клуб «Січ» шляхом намиву і насипання піску та ґрунту здійснив самочинне будівництво низки споруд в акваторії річки Дніпро на комунальних землях площею 26,2210 га, не переданих йому у власність чи користування, та в подальшому зареєстрував на ці споруди право приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки об`єкти нерухомого майна збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для такої мети, в силу статті 376 ЦК України вони вважаються самочинним будівництвом і підлягають знесенню, а самовільно зайнята ділянка - приведенню у попередній стан.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 про зупинення провадження у справі задоволено клопотання Клубу «Січ», призначено у справі комплексну будівельно-технічну і земельну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на час проведення якої зупинено провадження у справі. На вирішення експертів поставлено шість питань:
1. Чи відповідає проектно-технічна документація по об`єктах Дніпровського спортивно-парусного клубу "СІЧ" (код ЄДРПОУ 25725262) "Берегоукріплювальні та захисні споруди спортивно-парусного та культурноетнографічного центру по вул.. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпропетровську", та "Улаштування споруд спортивно-парусного та культурно-етнографічного центру по вул.. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпропетровську" вимогам нормативно – правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?
2. Чи відповідають улаштовані на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:03:149:0014, та прилеглих землях водного фонду, які використовуються у відповідності до Водного кодексу України - об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди, гідротехнічні споруди), право власності на які зареєстроване за Дніпровським спортивно-парусним клубом "СІЧ" (запис за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №855651812101, а саме: будівля центру літ. А-3 з прибудовами, літ. А (1)-3, А(2)-1, терасами літ. а-1, а (1)-1, ґанками літ. а, а(1), а(3), сходами літ. а(2), балконами, заг. площею 769,2 кв. м., сторожова вежа літ. Б, заг. площею 35,2 кв.м., огорожа №1, ворота №2, місток №3, берегозахисна дамба №4, берегоукріплювальна дамба №5, причальний місток №6, місток №7, хвилелом №8, захисний мол №9, місток №10, хвилелом №11, струмененаправляючий острівець №12,суднопідйомний сліп №13, місток №14, захисний мол №15, причал №16, причал №17-35, місток №36, мостіння I) за адресою м. Дніпро (Дніпропетровськ) вул. Набережна Перемоги, 77 Б - проектно-технічній та дозвільній (погоджувальній) документації на їх будівництво (ремонт, реконструкцію), а також вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо)?
3. Яке функціональне призначення у об`єкта нерухомого майна (в т.ч. усіх разом та кожної окремо з його складових), реєстраційний номер №855651812101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: будівля центру літ. А-3 з прибудовами, літ. А (1)-3, А(2)-1, терасами літ. а-1, а (1)-1, ґанками літ. а, а(1), а(3), сходами літ. а(2), балконами, заг. площею 769,2 кв. м., сторожова вежа літ. Б, заг. площею 35,2 кв.м., огорожа №1, ворота №2, місток №3, берегозахисна дамба №4, берегоукріплювальна дамба №5, причальний місток №6, місток №7, хвилелом №8, захисний мол №9, місток №10, хвилелом №11, струмененаправляючий острівець №12,суднопідйомний сліп №13, місток №14, захисний мол №15, причал №16, причал №17-35, місток №36, мостіння I, що розташоване за адресою м . Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Набережна Перемоги, №77 Б?
4. Чи входять улаштовані об`єкти, гідротехнічні споруди, а саме: берегозахисна дамба № 4, берегоукріплювальна дамба № 5, місток № 7, хвилелом № 8, захисний мол № 9, хвилелом № 11, захисний мол № 15, місток № 3, причальний місток № 6, місток № 10, струмененаправляючий острівець № 12, суднопідйомний сліп № 13, місток № 14, причал № 16, причал № 17-35, місток № 36, мостіння I, у відповідності до проектів "Берегоукріплювальні та захисні споруди спортивно-парусного та культурно-етнографічного центру по вул.. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпропетровську", й "Улаштування споруд спортивно-парусного та культурно-етнографічного центру по вул.. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпропетровську" на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:03:149:0014 та прилеглих землях водного фонду – до складу об`єкту нерухомого майна будівлі та споруди спортивно-парусного та культурно етнографічного центру, за адресою м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Набережна Перемоги, №77 Б, реєстраційний номер №855651812101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як його невід`ємна складова частина, приналежність головної речі?
5. Чи знаходяться в межах прибережної захисної смуги річки Дніпро земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:03:149:0014 та улаштовані на ній та прилеглих до неї землях водного фонду гідроспоруди?
6. Чи відповідає розташування гідроспоруд (берегоукріплення/берегозахисту) вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим актам з питань землеустрою та землекористування?
Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що безпосереднім предметом доказування у справі є наявність чи відсутність факту самочинного будівництва та самовільного заняття відповідачем земельних ділянок, не відведених для мети будівництва й розміщення об`єктів. Суд вважав, що для з`ясування цього питання необхідно встановити, чи були допущені порушення при проектуванні, зведенні та будівництві споруд, при виготовленні проектно-технічної, дозвільної і погоджувальної документації, при проведенні будівництва та улаштування об`єктів, у тому числі гідротехнічних споруд, на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:03:149:0014 та прилеглих землях водного фонду, при введенні таких об`єктів в експлуатацію, при набутті права власності і здійсненні володіння цим майном Клубом «Січ». Суд зазначив, що для встановлення зазначених обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, у зв`язку з чим необхідно призначити комплексну будівельно-технічну і земельну експертизу. Заперечення Офісу Генерального прокурора від 06.11.2025, мотивовані тим, що запропоновані до винесення на вирішення експертів питання не стосуються предмета доказування у справі, судом відхилено.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, до канцелярії Центрального апеляційного гсоподарського суду з використанням засобів поштового зв`язку, звернувся Офіс Генерального прокурора з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі скасувати, в задоволенні клопотання Клубу «Січ» про призначення комплексної будівельно-технічної і земельної експертизи відмовити, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Офіс Генерального прокурора не погоджується із ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 і вважає її такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права (статті 376 ЦК України, статей 12, 79-1, 116, 122-126, 212 ЗК України) та порушенням норм процесуального права (статей 13, 14, 73, 74, 98, 99, 100 ГПК України).
Прокурор зазначає, що відповідно до статей 98, 99 ГПК України та статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких віднесено до компетенції суду. На підтвердження цієї позиції апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 26.10.2022 у справі № 904/5077/21, від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22, від 11.09.2025 у справі № 915/1439/24, від 06.04.2023 у справі № 910/11002/21, від 24.01.2018 у справі № 907/425/16, від 17.12.2024 у справі № 916/2932/23.
За доводами позову, самочинність будівництва окремих складових частин об`єкта нерухомого майна № 855651812101 полягає виключно в такій ознаці, як невідведення землі під будівництво. Тобто предметом доказування у цій справі є факт надання або ненадання Клубу «Січ» у власність чи користування землі для будівництва споруд в акваторії річки Дніпро, на які у подальшому зареєстровано право приватної власності. Водночас питання, зазначені Клубом «Січ» у клопотанні про призначення експертизи, жодного правового значення для встановлення факту наявності або відсутності землевідведення не мають і не входять до предмета доказування.
Прокурор наголошує, що відповідно до системного аналізу положень статей 12, 79-1, 116, 122-126 ЗК України належними і допустимими доказами відведення земельної ділянки під будівництво є лише сукупність таких документів, як: розроблений проект землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру, рішення Дніпровської міської ради про затвердження проекту землеустрою і відведення земельної ділянки, укладений договір оренди, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Жодні інші засоби доказування, у тому числі висновок судової експертизи, не можуть підміняти собою правовстановлювальні документи на землю і доводити наявність у Клубу «Січ» статусу землевласника чи землекористувача щодо території, на якій збудовані споруди.
Апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявні достатні взаємоузгоджені докази для підтвердження того, що будівництво споруд здійснювалося на земельній ділянці, не відведеній Клубу «Січ» для цієї мети: космічні знімки, виконані Державним космічним агентством України, акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складені Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.07.2018, від 21.02.2020, від 11.02.2021, а також позиція позивача - Дніпровської міської ради, яка наполягає на тому, що жодного рішення про відведення Клубу «Січ» земельної ділянки для будівництва берегоукріплювальних і захисних споруд не приймала. При цьому суперечливих чи взаємовиключних доказів у справі немає, а відповідач жодних документів, які б свідчили про відведення землі під будівництво, не подав, оскільки його правова позиція полягає у тому, що такого відведення взагалі не потребувалося.
Стосовно конкретних питань, винесених на вирішення експертів, прокурор зазначає наступне. Перше, друге, третє і четверте питання стосуються проектно-технічної документації на будівництво і технічних характеристик збудованих об`єктів, проте технічне дотримання порядку будівництва не є предметом спору в цій справі, оскільки за правовою позицією позивача і прокурора будівництво є самочинним не через відсутність дозволу чи порушення будівельних норм, а через те, що забудова здійснена на території, яка не була відведена для цієї мети. П`яте питання спрямоване на з`ясування розташування споруд у межах прибережної захисної смуги, проте такими доводами позов не мотивований. Шосте питання стосується відповідності законодавству розташування гідроспоруд, водночас спір стосується не місця розташування споруд, а їх будівництва на землях, що не відведені відповідачу у власність чи користування.
Крім того, прокурор зауважує, що четверте питання (щодо входження гідротехнічних споруд до складу об`єкта нерухомого майна як невід`ємної складової частини) та шосте питання (щодо відповідності розташування гідроспоруд вимогам земельного законодавства) не відповідають тим питанням, які згідно з Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень ставляться на вирішення будівельно-технічної чи земельно-технічної експертизи. Про таку невідповідність зазначав Офіс Генерального прокурора у запереченнях від 06.11.2025, проте суд першої інстанції на це уваги не звернув.
Прокурор також зазначає, що Господарський суд Дніпропетровської області, постановляючи оскаржувану ухвалу, не мотивував неможливість перевірки факту наявності чи відсутності в Клубу «Січ» правовстановлювальних документів на забудовану земельну ділянку без проведення експертизи, не вказав, які саме фактичні дані, які входять до предмета доказування, з урахуванням наявних доказів не можуть бути встановлені судом без призначення експертизи, обмежившись лише посиланнями на загальні норми законодавства.
Апелянт звертає увагу на те, що призначення судом експертизи має наслідком зупинення провадження у справі, що збільшує фактичний час перебування справи у провадженні суду та відповідно більш тривалим є період порушення інтересів держави, яке полягає у недотриманні вимог законодавства щодо використання земель водного фонду та збереження водних ресурсів. Зупинення провадження має бути доцільним, мотивованим та не призводити до безпідставного затягування строків розгляду справи, на що вказував Верховний Суд у постанові від 01.02.2022 у справі № 160/12705/19 та від 05.12.2023 у справі № 910/6720/22. Проведення судової експертизи з питань, які не стосуються предмета доказування і не мають значення для правильного вирішення спору, призведе до невиправданого затягування розгляду справи.
Підсумовуючи, прокурор зазначає, що у справі відсутні суперечливі чи взаємовиключні докази, а винесені на вирішення експерта питання не спрямовані на спростування доводів позову. Суд в оскаржуваній ухвалі не вказав, у чому полягає недостатність наявних доказів чи їх сумнівність, що обґрунтовує потребу в залученні експертів. Ухвала підлягає скасуванню на підставі статей 275, 277 ГПК України з прийняттям нового судового рішення про відмову Клубу «Січ» в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Дніпровська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого, ознайомившись із апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора, зазначає наступне. Дніпровська міська рада посилається на положення частини 1 статті 99 ГПК України щодо умов призначення експертизи та частини 1 статті 98 ГПК України щодо висновку експерта. Водночас Дніпровська міська рада не висловлює конкретної позиції щодо обґрунтованості чи необґрунтованості апеляційної скарги та просить суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на розсуд суду.
Громадська організація «Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб «Січ» 08.05.2026р. через систему «Електроний суд» подала додаткові пояснення у справі, згідно яких заперечує проти апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора та вважає апеляційну скаргу невмотивованою, такою, що не відповідає вимогам закону, та не підлягає задоволенню, посилаючись на наступне.
Клуб «Січ» зазначає, що висновки суду першої інстанції повністю узгоджуються із завданням і принципами господарського судочинства та чинними нормами законодавства України. Суд першої інстанції правильно визначив, що для з`ясування питання наявності чи відсутності факту самочинного будівництва необхідно встановити, чи були допущені порушення при проектуванні, зведенні та будівництві споруд, при виготовленні проектно-технічної, дозвільної і погоджувальної документації, при введенні об`єктів в експлуатацію, а також правомірність набуття прав власності, що потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
Відповідач стверджує, що самовільного зайняття земельних ділянок не було, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:03:149:0014 для будівництва споруд Центру була виділена Клубу «Січ» у відповідності із законодавчо встановленими процедурами, а договір оренди земельної ділянки є діючим. Жодної земельної ділянки площею 26,2210 га не визначено, кадастровий номер не значиться, і в розумінні даного спору вона взагалі не існує, оскільки всі гідротехнічні споруди є спеціальними об`єктами, збудованими у 2012 році на підставі розробленого Робочого проекту № 2006-К-2/1, прийнятими в експлуатацію та зареєстрованими.
Клуб «Січ» звертає увагу, що акти перевірок дотримання вимог земельного законодавства, на які посилається позивач, викликають сумнів, оскільки зроблені з ігноруванням факту виділення земельної ділянки у встановленому порядку. За результатами цих перевірок Головне управління Держгеокадастру не застосовувало до Клубу «Січ» будь-яких санкцій та відповідальності. Крім того, Клуб «Січ» оскаржив зазначені акти до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа № 160/9645/25), проте ухвалою від 26.06.2025 провадження було закрито, оскільки суд встановив, що акт перевірки є лише службовим документом, який не створює правових наслідків, не породжує, не змінює та не звужує права особи.
Відповідач посилається на статтю 86 Водного кодексу України (у редакції, чинній на момент розроблення Робочого проекту), відповідно до якої на земельних ділянках дна річок можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних споруд. Робочий проект № 2006-К-2/1 погоджувався з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Клуб «Січ» також посилається на визначення гідротехнічних споруд, наведене у Законі України «Про аквакультуру» та Методиці обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд, стверджуючи, що спірні споруди є саме гідротехнічними спорудами, які є приналежністю до водного об`єкта, і використання гідротехнічної споруди без втрати її правового статусу з іншою метою, аніж обслуговування водного об`єкта, є неможливим, з посиланням на постанову Верховного Суду від 24.09.2024 у справі № 902/1123/23.
Клуб «Січ» зазначає, що увесь перелік об`єктів, які позивач вважає самочинним будівництвом, збігається з переліком експлікації споруд, запроектованих за Робочим проектом № 2006-К-2/1 (скорегований), і вони були створені у відповідності із наявними дозвільними документами, введені в експлуатацію та зареєстровані. Визначення та встановлення таких обставин потребує спеціальних знань у сфері землевпорядної документації та будівництва, тому проведення експертного дослідження відповідає вимогам закону.
Крім того, відповідач зазначає, що апелянт аргументовано не заперечував у суді першої інстанції проти такої експертизи, тому подання апеляційної скарги є безпідставним та задоволенню не підлягає, у тому числі оскільки суперечитиме принципу доказування. Клуб «Січ» посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України», в якому зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури, а також на постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі № 927/110/18, від 23.12.2021 у справі № 5015/45/11(914/1919/20), від 22.03.2023 у справі № 904/7603/21.
Клуб «Січ» просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 - без змін.
Щодо поданого Громадською організацією «Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб «Січ» 08.05.2026р. через систему «Електроний суд» додаткових пояснень по справі, згідно яких відповідач заперечує проти апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора та вважає апеляційну скаргу невмотивованою, такою, що не відповідає вимогам закону, та не підлягає задоволенню, колегія суддів виходить з наступного:
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2026 по справі № 904/652/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокуратура на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025р. у справі №904/652/25. Розгляд справи призначити у судовому засіданні на 16.06.2026 о 12:00 год.
Скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження надати до суду власні заяви, клопотання відповідно до ст. ст. 38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази та обґрунтування щодо неможливості надати їх до суду першої інстанції (копії вказаних документів у цей же строк направити іншим учасникам справи, докази чого надати суду).
Іншим учасникам процесу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження надати до суду: відзив на апеляційну скаргу; заперечення щодо заяв та клопотань, поданих разом з апеляційною скаргою; власні заяви, клопотання відповідно до ст. ст. 38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази та обґрунтування щодо неможливості надати їх до суду першої інстанції (копії вказаних документів у цей же строк направити іншим учасникам справи, докази чого надати суду).
У випадку подання перелічених вище заяв, клопотань, відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо заяв та клопотань, до ст. ст. 38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, додаткових доказів та обґрунтувань щодо неможливості надати їх до суду першої інстанції у поза встановлений даною ухвалою строк, надати відповідні обґрунтування для поновлення пропущеного строку.
Відповідно до Довідки Центрального апеляційного господарського суду про доставку електронного листа, ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 16.02.2026 по справі №904/652/25 було доставлено сторонам по справі до їх електронних кабінетів – 16.02.2026 об 16:14.
Враховуючи вищевикладене та норми матеріального права, які регулюють порядок обчислення строків, строк сплив 27.02.2026.
Як зазначалося вище, з часу винесення ухвали від 16.02.2026 у суду апеляційної інстанції не виникало додаткових питань до сторін спору щодо обставин даної справи.
Рішень щодо надання учасникам справи додаткового строку на подання будь-яких процесуальних документів судом апеляційної інстанції не приймалося.
В пунктах 20,21 постанови Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2018 року у справі № 904/5995/16 викладено наступний правовий висновок:
20. Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
21. Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.
Колегія суддів констатує, що текст додаткових пояснень Громадської організації «Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб «Січ» 08.05.2026р. через систему «Електроний суд» не містять звернень до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання клопотання.
Відповідно, відсутня процесуальна передумова для розгляду зазначеного клопотання.
При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Поняття “справедливе правосуддя” в сучасному розумінні має два аспекти:
- матеріальна справедливість, яка полягає в тому, що кожне судове рішення має бути справедливим по суті (тобто при вирішенні спірного питання повинні бути справедливо визначені права і обов`язки тих, хто звернувся до суду, або завдяки судовому рішенню має бути відновлена порушена справедливість);
- процесуальна справедливість, яка передбачає розгляд справи відповідно до певних судових процедур.
В аспекті зазначеного колегія суддів апеляційного господарського суду звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).
Відповідно, можливе прийняття судом апеляційної інстанції будь-яких додаткових заяв, клопотань, додаткових пояснень у поза визначений процесуальним законом спосіб призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.
Вищенаведене дозволяє колегії суддів не приймати до уваги додаткові поясненя Громадської організації «Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб «Січ» 08.05.2026р. через систему «Електроний суд» по справі як такі, що подані у поза встановлений процесуальним законом спосіб.
Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., судді Кощеєв І.М.
Ухвалою суду від 30.12.2025 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/652/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокуратура на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025р. у справі №904/652/25 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.
07.01.2026 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №904/652/25.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2025 розгляд апеляційної скарги Офісу Генерального прокуратура на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025р. у справі № 904/652/25 призначено в судове засідання на 16.06.2026 о 12:00 год.
26.02.2026 до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду з використанням засобів поштового зв`язку від представника Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.
03.03.2026 до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду з використанням засобів поштового зв`язку від Офісу Генерального прокурора надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
11.05.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Громадської організації "Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб "Січ" надійшли додаткові пояснення у справі.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2026 заяву Офісу Генерального прокурора про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
11.06.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від Офісу Генерального прокурора надійшли повноваження до заяви щодо призначеної відеоконференції по справі.
В судовому засіданні 16.06.2026 були присутні прокурори - Яворська Євгенія Анатолівна, в режимі відеоконференції та Трубіцина Владислава Дмитрівна в залі судового засідання, Конарева Світлана Кузьмівна - представник Дніпровської міської ради, Євстигнеєва Ганна Володимирівна - представник Громадської організації "Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб "Січ", інші представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28.10.1998 у справі “Осман проти Сполученого королівства” та від 19.06.2001 у справі “Креуз проти Польщі” Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
“Розумність” строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі “G. B. проти Франції”), тощо. Отже, поняття “розумний строк” є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (п.51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі “Цихановський проти України” (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ “Смірнова проти України” (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), “Карнаушенко проти України” (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно з усталеною судовою практикою та позицією ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-от неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В свою чергу, варто наголосити на тому, що визначення пріоритету на користь неучасті в судовому засіданні у випадку невизнання судом обов`язкової явки представника, не тягне за собою неможливість здійснення розгляду справи, тобто відсутність уповноваженого представника в судовому засіданні не є безумовною підставою для відкладення судового засідання.
До того ж, обставин, що ускладнювали б вирішення відповідного спору за наявними матеріалами судом не встановлено.
Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з огляду на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, зважаючи на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника позивача.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів виснує, що судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.
16.06.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025, яка має назву «Ухвала про зупинення провадження у справі».
Колегія суддів зауважує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.
Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.
До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.
Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").
Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.
Зупинення провадження у справі є тимчасовим і повним припиненням всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли їх може бути усунено.
Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.
Враховуючи те, що оскарженою ухвалою місцевого господарського суду від 19.11.2025 у справі, яка розглядається, призначено судову комплексну будівельну технічну і земельну експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, суд першої інстанції у цьому випадку скористався своїм правом, наданим йому процесуальним законом (частиною першою статті 228 ГПК України).
Разом з тим, оскільки оспорюваною ухвалою судом вчинено процесуально значимі дії, пов`язані з призначенням експертизи (задоволено клопотання про призначення судової експертизи, визначено експертну установу, якій доручено її проведення і на вирішення експертів поставлені питання, запропоновано судовому експерту реалізувати надане йому статтею 13 Закону України "Про судову експертизу" право щодо зазначення в експертному висновку фактів, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання, попереджено експерта відповідно до статті 14 Закону України "Про судову експертизу" про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, визначено сторону на яку покладено витрати по її проведенню), колегія суддів виснує, що оспорювана ухвала суду першої інстанції є саме ухвалою про призначення експертизи в розумінні статті 100 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо наявності підстав для призначення у справі комплексної будівельної технічної і земельної експертиз, на вирішення експертів Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України були поставлені питання:
«… 1. Чи відповідає проектно-технічна документація по об`єктах Дніпровського спортивно-парусного клубу "СІЧ" (код ЄДРПОУ 25725262) "Берегоукріплювальні та захисні споруди спортивно-парусного та культурноетнографічного центру по вул.. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпропетровську", та "Улаштування споруд спортивно-парусного та культурно-етнографічного центру по вул.. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпропетровську" вимогам нормативно – правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?
2. Чи відповідають улаштовані на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:03:149:0014, та прилеглих землях водного фонду, які використовуються у відповідності до Водного кодексу України - об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди, гідротехнічні споруди), право власності на які зареєстроване за Дніпровським спортивно-парусним клубом "СІЧ" (запис за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №855651812101, а саме: будівля центру літ. А-3 з прибудовами, літ. А (1)-3, А(2)-1, терасами літ. а-1, а (1)-1, ґанками літ. а, а(1), а(3), сходами літ. а(2), балконами, заг. площею 769,2 кв. м., сторожова вежа літ. Б, заг. площею 35,2 кв.м., огорожа №1, ворота №2, місток №3, берегозахисна дамба №4, берегоукріплювальна дамба №5, причальний місток №6, місток №7, хвилелом №8, захисний мол №9, місток №10, хвилелом №11, струмененаправляючий острівець №12,суднопідйомний сліп №13, місток №14, захисний мол №15, причал №16, причал №17-35, місток №36, мостіння I) за адресою м. Дніпро (Дніпропетровськ) вул. Набережна Перемоги, 77 Б - проектно-технічній та дозвільній (погоджувальній) документації на їх будівництво (ремонт, реконструкцію), а також вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо)?
3. Яке функціональне призначення у об`єкта нерухомого майна (в т.ч. усіх разом та кожної окремо з його складових), реєстраційний номер №855651812101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: будівля центру літ. А-3 з прибудовами, літ. А (1)-3, А(2)-1, терасами літ. а-1, а (1)-1, ґанками літ. а, а(1), а(3), сходами літ. а(2), балконами, заг. площею 769,2 кв. м., сторожова вежа літ. Б, заг. площею 35,2 кв.м., огорожа №1, ворота №2, місток №3, берегозахисна дамба №4, берегоукріплювальна дамба №5, причальний місток №6, місток №7, хвилелом №8, захисний мол №9, місток №10, хвилелом №11, струмененаправляючий острівець №12,суднопідйомний сліп №13, місток №14, захисний мол №15, причал №16, причал №17-35, місток №36, мостіння I, що розташоване за адресою м . Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Набережна Перемоги, №77 Б?
4. Чи входять улаштовані об`єкти, гідротехнічні споруди, а саме: берегозахисна дамба № 4, берегоукріплювальна дамба № 5, місток № 7, хвилелом № 8, захисний мол № 9, хвилелом № 11, захисний мол № 15, місток № 3, причальний місток № 6, місток № 10, струмененаправляючий острівець № 12, суднопідйомний сліп № 13, місток № 14, причал № 16, причал № 17-35, місток № 36, мостіння I, у відповідності до проектів "Берегоукріплювальні та захисні споруди спортивно-парусного та культурно-етнографічного центру по вул.. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпропетровську", й "Улаштування споруд спортивно-парусного та культурно-етнографічного центру по вул.. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпропетровську" на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:03:149:0014 та прилеглих землях водного фонду – до складу об`єкту нерухомого майна будівлі та споруди спортивно-парусного та культурно етнографічного центру, за адресою м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Набережна Перемоги, №77 Б, реєстраційний номер №855651812101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як його невід`ємна складова частина, приналежність головної речі?
5. Чи знаходяться в межах прибережної захисної смуги річки Дніпро земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:03:149:0014 та улаштовані на ній та прилеглих до неї землях водного фонду гідроспоруди?
6. Чи відповідає розташування гідроспоруд (берегоукріплення/берегозахисту) вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим актам з питань землеустрою та землекористування?...», колегія суддів зауважує, що підставою позову є юридичні факти, які наводяться позивачем на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги і які мають значення для судового захисту суб`єктивного цивільного права. Вони (підстави) підтверджують, що спірне право належить позивачу, а на відповідача покладено певні обов`язки, становлять активну підставу. До їх складу входять також факти, які обґрунтовують належність доказів до справи, те, що позивач і відповідач є суб`єктами прав та обов`язків спірних правовідносин. Пасивну підставу позову становлять факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на заперечення права позивача або утвердження за собою права, яке йому не належить. Ці факти обґрунтовують потребу подання позову та захисту прав чи інтересів позивача. Вони свідчать, що право позивача порушене, оспорене чи невизнане, є загроза його порушення чи потреба у зміні існуючих між сторонами правовідносин.
Не вдаючись до теоретичних дискусій з надмірно ускладненою проблемою поняття про підставу позову, колегія суддів зауважує, що для потреб практичної діяльності, суду першої інстанції досить усвідомлювати, що позивачу на підтвердження своїх вимог потрібно подати фактичні дані (відомості про факти), тобто те, що можна назвати матеріально-правовою складовою підстави позову. Але при цьому такі дані мають встановлюватись передбаченими та дозволеними процесуальним законом засобами, вичерпний перелік яких вміщено в Главі 5. «Докази та доказування» Господарського процесуального кодексу України.
В свою чергу, відповідно до частин 1, пунктів 4-6 частини 3, частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України:
1. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
3. Відзив повинен містити:
4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується;
5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;
6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання;
Колегія суддів констатує, що заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Громадська організація «Дніпровський спортивно-парусний яхт-клуб «Січ» у своєму відзиві не заїзначала як про необхідність призначення у справі експертного дослідження з питань, які викладено в оспорюваній ухвалі суду першої інстанції так і обставин, які має підтвердити або спростувати відповідна експертиза.
Відповідно до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Відповідно до частини першої статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції проігноровані заперечення Офісу Генерального прокурора про те, що : « …Предмет доказування - це обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Системний аналіз зазначених положень законодавства свідчить, що експертиза призначається у разі, якщо поставлені на її вирішення питання мають значення для правильного вирішення справи, є або будуть предметом судового розгляду і входять до предмета доказування.
Позовні вимоги Дніпровської міської ради у цій справі обґрунтовані тим, що частина складових об`єкта нерухомого майна № 855651812101 «Будівлі та споруди спортивно-парусного та культурно-етнографічного центру» на вул. Набережна Перемоги, 77Б у м. Дніпро площею 804,4 кв. м, а саме: берегозахисна дамба № 4, берегоукріплювальна дамба № 5, причальний місток №6, місток №7, хвилелом №8, захисний мол №9, місток № 10, хвилелом №11, струмененаправляючий острівець №12, суднопідйомний сліп №13, місток № 14, захисний мол № 15, причал № 16, причал № № 17-35, місток № 36, мостіння І, побудовані на самовільно зайнятій земельній ділянці, тобто є самочинним будівництвом.
Правовідносини, пов`язані із самочинним будівництвом, урегульовані статтею 376 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
У постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №910/22575/17, від 16.08.2022 у справі №904/4339/21, від 04.07.2023 у справі №910/16848/21 викладено висновок про те, що будівництво вважається самочинним, якщо у діях особи є хоча б одна з таких ознак:
1. на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва, збудовані або будуються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно;
2. забудова проведена або здійснюється без одержаного у встановленому порядку дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
У постанові Верховного Суду від 27.10.2021 у справі №920/751/20 наголошено, що формування земельної ділянки здійснюється у випадку необхідності визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, однак при цьому таке формування жодним чином не пов`язується з реалізацією повноважень власника землі щодо захисту свого права власності з використанням правового механізму, який визначений статтями 376, 391 ЦК України, статті 152 ЗК України. Таким чином, несформованість земельної ділянки не є перешкодою для подання позову про знесення самочинно збудованого об`єкта.
За доводами позову, самочинність будівництва окремих складових частин об`єкта нерухомого майна №855651812101 «Будівлі та споруди спортивно-парусного та культурно-етнографічного центру» полягає в такій ознаці як невідведення землі під будівництво.
Тобто предметом доказування у цій справі є факт надання або ненадання Клубу «Січ» у власність чи користування землі для будівництва споруд в акваторії річки Дніпро, на які у подальшому зареєстровано право приватної власності.
Водночас питання, які зазначені Клубом «Січ» у клопотанні про призначення комплексної будівельно-технічної і земельної експертизи, жодного правового значення для встановлення факту наявності / відсутності землевідведення не мають.
Ураховуючи наведене, ці питання не є такими, що входять до предмета доказування.
У клопотанні взагалі відсутнє будь-яке обґрунтування того, яке правове значення мають відповіді на зазначені питання для правильного застосування положень статті 367 ЦК України.
Не зазначено заявником і доводів про те, які саме факти він очікує з`ясувати за результатами проведеної експертизи і яким чином ці факти спростовуватимуть правову позицію Дніпровської міської ради, викладену у позові.
Так, перше, друге, третє і четверте питання, які пропонується винести на вирішення експерту, стосуються проектно-технічної документації на будівництво і технічних характеристик збудованих об`єктів, проте технічне дотримання порядку будівництва не є предметом спору в цій справі.
П`яте питання спрямоване на з`ясування розташування споруд Клубу «Січ» в межах прибережної захисної смуги річки Дніпро, проте такими доводами позов Дніпровської міської ради не обґрунтований.
Шосте питання стосується з`ясування відповідності законодавству розташування гідроспоруд, проте, як уже було заначено, спір у цій справі стосується не місця розташування споруд, а їх будівництво на землях, що не відведені відповідачу у власність чи користування.
Обґрунтовуючи клопотання про призначення експертизи, Клуб «Січ» зазначив про необхідність спростувати доводи позову щодо самовільного зайняття земельної ділянки комунальної форми власності площею 26,2210 га, проте жодне із зазначених у клопотанні питань не спрямоване на спростування такого факту.
Крім того, призначення судових експертиз та експертних досліджень організація їх проведення та оформлення результатів регламентуються Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами).
Клуб «Січ» у клопотанні просить призначити комплексну будівельно-технічну і земельну експертизу.
Проте питання щодо того, чи входять улаштовані об`єкти, гідротехнічні споруди, до складу об`єкту нерухомого майна як його невід`ємна складова частина, приналежність головної речі (четверте питання) не відповідає тим питанням, які згідно з Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень ставляться на вирішення будівельно-технічної експертизи.
Аналогічно питання щодо розташування відповідності гідроспоруд вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим актам з питань землеустрою та землекористування (шосте питання) також не відповідає ні питанням, що ставляться на вирішення будівельно-технічної експертизи, ні питанням, які вирішують земельно-технічна, оціночно-земельна експертизи та експертиза з питань землеустрою.
Підсумовуючи усе викладене, вбачається, що питання, які позивач просить поставити на вирішення експерта, не мають значення для цієї справи і не входять до предмета доказування, з огляду на що відсутні визначені статтями 98, 99 ГПК України підстави для призначення комплексної будівельно-технічної і земельної експертизи…», обмежившись лише фразою, що: « … під час розгляду клопотання про призначення експертизи представник відповідача підтримав запропонований ним перелік питань, які на його думку, необхідно поставити на розгляд експерту; представники позивача та прокурор зауважень до запропонованих відповідачем питань не висловили…» , які не відповідають фактичним обставинам справи.
Колегія суддів зауважує, що мотивованість судового рішення є свідченням того, що:
- доводи та міркування сторін (учасників) судового процесу були належним чином оцінені та враховані або відхилені судом на підставі конкретно визначених мотивів;
- усім зібраним у справі доказам (зібраним судом або поданим учасникам справи) було надано належну правову оцінку; надано обґрунтування прийняття (врахування) та відхилення кожного доказу;
- наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації, враховуючи попередні два пункти.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів виснує, що у даному разі мало місце порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме щодо призначення судової експертизи з питань, які в принципі не повинні були ставитися судом на вирішення судової експертизи у розумінні наведених приписів статті 99 ГПК України та статті 1 Закону України "Про судову експертизу". У зв`язку з викладеним, оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що винесена з дотриманням норм процесуального права.
Згідно з п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи; з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому процесу і щодо яких невідомо, коли їх може бути усунено.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оспорюваної ухвали в частині призначення експертизи, зупинення провадження у справі також підлягає скасуванню, як таке, щодо якого відсутні процесуальні передумови.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1-3 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вищенаведене, відповідно, є підставою для скасування оспорюваної ухвали.
Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 підлягає скасуванню з поверненням до суду першої інстанції для продовженя розгляду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку задовольнити апеляційну скаргу Офісу Генерального прокуратура, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025р. у справі № 904/652/25, відповідно, скасувати і направити справу до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокуратура на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025р. у справі № 904/652/25 – задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025р. у справі № 904/652/25 – скасувати.
Справу направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст постанови виготоволено 17.06.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв