ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
29 червня 2026 року 	Справа № 280/4651/26 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькі області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькі області (далі – відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить суд: 
визнати неправомірним та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 20.02.2026 року №025550014756 у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Запорізької області повторно розглянути заяву віком ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Вказану заяву було передано на розгляд ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке рішенням від 20.02.2026 №025550014756 відмовило позивачу у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу. З прийнятим відповідачем рішенням про відмову у призначенні пенсії позивач не погоджується, через що вважає його протиправним, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 19.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). У залученні до участі у даній справі Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відмовлено, у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення від 20.02.2026 року №025550014756 та всі матеріали, які слугували підставою для прийняття такого рішення.
04.06.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із витребуваними доказами (вх. № 31016), в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. Зокрема зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача від 06.01.2026 винесено рішення від 20.02.2026 №025550014756 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (34 роки). Страховий стаж позивача становить: 30 років 5 місяців 21 день. За наданими документами до загального страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1985 не зараховано періоди роботи, а саме: з 01.03.1985р. по 05.04.1985р., оскільки наказ про звільнення з роботи має виправлення період проходження військової служби з 11.04.1985р. по 10.05.1987р., оскільки відсутня дата видачі військового квитка; з 10.05.1988р. по 13.07.1991р., оскільки дата звільнення має розбіжність з датою наказу про звільнення з роботи; з 21.09.1995р. по 28.05.2001р., оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу. Період частково зараховано відповідно даним реєстру застрахованих осіб. Окрім цього відповідач зазначає, що вік заявника складає 59 років 0 місяців 15 днів, тобто останній не досяг пенсійного віку, що є порушення вимог чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, відповідачем прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону №1058. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
07.01.2026 позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та рішенням від 20.02.2026 №025550014756 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що вік заявника 59 років 0 місяців 15 днів. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 34 роки. Страховий стаж позивача становить: 30 років 5 місяців 21 день. За наданими документами до загального страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1985 не зараховано періоди роботи, а саме: 
з 01.03.1985р. по 05.04.1985р., оскільки наказ про звільнення з роботи має виправлення
період проходження військової служби з 11.04.1985р. по 10.05.1987р., оскільки відсутня дата видачі військового квитка;
з 10.05.1988р. по 13.07.1991р., оскільки дата звільнення має розбіжність з датою наказу про звільнення з роботи;
з 21.09.1995р. по 28.05.2001р., оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу. Період частково зараховано відповідно даним реєстру застрахованих осіб. 
Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, позивач звернувся до суду із вимогами про його скасування та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу спірні періоди.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовані нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з приписами статті 26 Закону України № 1058-VІ особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.
Отже, наведеними нормами встановлено право на отримання особою пенсії за віком за умови виконання двох умов - досягнення пенсійного віку та наявність необхідного страхового стажу.
Недосягнення пенсійного віку зумовлює відмову у призначенні пенсії за відсутністю відповідного права, а наявність страхового стажу меншої тривалості тягне визначення мінімальної пенсії у розмірі пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 10.02.2023 по справі №636/2776/17.
Згідно з ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, станом на дату подання заяви від 07.01.2026 про призначення пенсії за віком та станом на час розгляду вказаної заяви пенсійним органом позивач не досягнув віку 60 років, тобто останній не досяг пенсійного віку передбаченого статтею 26 Закону України № 1058-VІ.
Отже, у позивача станом на час виникнення спірних правовідносин була відсутня обов`язкова обставина для призначення пенсії за віком.
З огляду на викладене, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішення про призначення пенсії за віком позивачу.
Таким чином, суд не може прийти до висновку про протиправність оскаржуваного рішення.
Суд враховує, що в оскаржуваному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 30 років 05 місяців 21 день. Вказано, що до загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1985 та військового квитка, оскільки є недоліки оформлення.
При цьому, в якості підстави для відмови у призначені пенсії позивачу зазначено, що позивач не досягнув пенсійного віку передбаченого ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, зарахування до стажу позивача періодів з 01.03.1985р. по 05.04.1985р., з 11.04.1985р. по 10.05.1987р., з 10.05.1988р. по 13.07.1991р.,з 21.09.1995р. по 28.05.2001р. не може свідчити про досягнення позивачем пенсійного віку передбаченого статтею 26 Закону України № 1058-VІ станом на час виникнення спірних правовідносин.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькі області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 29.06.2026.

Суддя (підпис) А.В. Сіпака

Судове рішення не набрало законної сили.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.В. Сіпака