ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2822/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О.О., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПАЗ-АГРО» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОПАЗ-АГРО» (далі – ТзОВ «ТОПАЗ-АГРО») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 11.12.2025 №UA205050/2025/000319/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.12.2025 №UA205050/2025/001143.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.10.2025 між позивачем ТзОВ «ТОПАЗ-АГРО» та компанією «TB Group Sp. Z o.o» укладено контракт №ТВ/10/25, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується сплатити та прийняти обладнання (товар). Конкретний асортимент, кількість, вартість товару, що постачається за кожною окремою поставкою в рамках цього контракту, визначається у проформах та інвойсах. Ціни на товар, що поставляється за цим контрактом, включаючи вартість пакування, оформлення, відвантажувальних документів та завантаження, зазначаються в проформах та інвойсах, отриманих ТОВ «ТОПАЗ-АГРО» від «TB Group Sp. Z o.o». Загальна сума договору 76019,00 євро.
Для митного оформлення товару 11.12.2025 на митний пост «Ковель» Волинської митниці була подана митна декларація (далі – МД) 25UA205050048736U1 з товаросупровідними документами про купівлю за контрактом від 23.10.2025 №ТВ/10/25 комбайна зернозбирального, бувший в користуванні, марки CASE IH, модель 9120, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , двигун Cursor 13, тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна – 12880 куб. см., потужність – 350 кВт, календарний рік виготовлення – 2011, країна походження – США. 
Однак, відповідачем при перевірки правильності визначення митної вартості товару за МД №25UA2050500048642U2 від 11.12.2025, прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.12.2025 №UA205050/2025/001143, згідно якої декларанту (позивачу) повідомлено про відмову в митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку із прийняттям рішення про визначення митної вартості, про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2025 №UA205050/2025/000319/2.
Позивач не погоджується із таким рішенням та карткою відмови та зазначає, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару уповноваженою ним особою були подані передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) необхідні документи, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України (тобто чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця), у зв`язку з чим давали можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом). 
Відтак, позивач вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Ухвалою суду від 11.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та місять такі розбіжності: 
- продавець товару відповідно до контракту від 23.10.2025 № TB/10/25 - компанія TB Group Sp. z o.o., зареєстрована в Республіці Польща, тоді як поставка товару відповідно до товаросупровідних документів здійснюється з Данії, що може свідчити про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, що створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товару, отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товару;
- умовами поставки товару відповідно до інвойсу від 26.11.2025 №FS/2025/11/20 є EXW Vinderup, Данія, та декларантом в графі 15 ЕМД №25UA205050048642U2 країною відправлення вказано Данію, при цьому, декларантом надано копію митної декларації країни відправлення від 10.12.2025 №MRN 25PL301010003CHZB2, видану в Польщі; в графі 20 ЕМД умовами поставки товару вказано EXW Winderup, Данія, що не відповідає пункту поставки (Vinderup), вказаному в Інвойсі, що може свідчити про надання недостовірних відомостей;
- пунктом 3.2 Контракту передбачена 100% передоплата за товар; згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі – Закон №2473-VIII), Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (далі - Постанова №216); надана копія платіжної інструкції від 04.11.2025 № 4JBKLPB не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, зокрема підпису(ів) [власноручного(их)/ електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком. Окрім того, в графі «Рахунок отримувача» даної платіжної інструкції вказано IBAN українського банку, який не відповідає IBAN продавця, що вказаний в пункті 10 Контракту, згідно якого ввезено оцінюваний товар, отже, декларантом не надано до митного оформлення належного документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;
- для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано: договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 21.11.2025 №317, транспортну заявку від 05.12.2025 №132, довідку про транспортні витрати від 09.12.2025 №141, CMR №000025 складена 26.11.2025 (згідно графи 21), та в ній вже вказано номери транспортного засобу, яким здійснюється перевезення товару (графа 16), при цьому, надана транспортна заявка №132, яка визначає умови перевезення оцінюваного товару, укладена лише 05.12.2025, що може свідчити про надання недостовірних документів та відомостей, що в них зазначені; довідка містить інформацію щодо вартості витрат по перевезенню товару автотранспортом за маршрутом м. Vinderup (Данія) – м/ п Ягодин (Україна) у розмірі 110000 грн (відстань вказана 1500 км, що становить 73,33 грн за 1 км) та за маршрутом м/п Ягодин (Україна) – с. Купіль, Хмельницька обл. (Україна) у розмірі 61500 грн (відстань вказана 450 км, що становить 136,67 грн за 1 км), відтак з огляду на зазначене вартість перевезення товару за межами митної території України є меншою, ніж вартість перевезення товару на території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів у країнах, через які здійснювалось перевезення товару; в довідці вказано, що витрати на завантажувальні роботи включені у вартість перевезення, проте не надано відомостей щодо вартості навантаження (в товаросупровідних документах дані витрати не визначені кількісно та достовірно, та, відповідно, не включені в графи 21 ДМВ). Відповідно до частини другої статті 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. В Довідці вказано, що страхування вантажу ТзОВ «ВІЗАВТО» не проводилось. Разом з тим, документальні підтвердження щодо здійснення/нездійснення страхування оцінюваного товару покупцем відсутні, у зв`язку з чим митний орган позбавлений можливості перевірити повноту включення до митної вартості всіх її складових, зокрема визначених пунктом 7 частини десятої статті 58 Кодексу. 
ТзОВ «ТОПАЗ-АГРО» на письмову вимогу митого органу щодо надання додаткових документів, листом від 11.12.2025 №11/1 відмовився надавати такі. Через неможливість застосування наступних методів митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі – ЄАІС Держмитслужби) – на рівні 8000,00 євро (за МД від 29.08.2024 №24UA205050030886U9). Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості від 11.12.2025 №UA205050/2025/000319/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.12.2025 №UA205050/2025/001143 є законним та обґрунтованим.
Ухвалою суду від 17.06.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 23.10.2025 між ТзОВ «ТОПАЗ-АГРО» та компанією «TB Group Sp. Z o.o» укладено контракт №ТВ/10/25, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується сплатити та прийняти обладнання (товар). Конкретний асортимент, кількість, вартість товару, що постачається за кожною окремою поставкою в рамках цього контракту, визначається у проформах та інвойсах. Ціни на товар, що поставляється за цим контрактом, включаючи вартість пакування, оформлення, відвантажувальних документів та завантаження, зазначаються в проформах та інвойсах, отриманих ТОВ «ТОПАЗ-АГРО» від «TB Group Sp. Z o.o». Загальна сума договору 76019,00 євро.
Відповідно до додаткової угоди від 31.10.2025 №1 до контракту Товар згідно з контрактом постачається на умовах EXW-Vinderup. Товар на митну територію України має бути поставлений на протязі 180 календарних днів з моменту зарахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника за товар. 
Пунктом 3.2 контракту від 23.10.2025 №ТВ/10/25 встановлено, що платіж за обладнання, що постачається за цим контрактом здійснюється в євро на банківський рахунок «TB Group Sp. Z o.o». Перше і друге постачання здійснюється за 100% попередньої оплати. Для подальших поставок передбачено відстрочку платежу на строк до 21 дня з дня виставлення інвойсу за умови, що загальна вартість поставки не перевищує 76019,00 євро. Підставою платежу є проформа або інвойс, надані постачальником. 
Відповідно до специфікації до контракту вартість зернозбирального комбайна CASE IH 9120, 2011 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 , визначена у розмірі 62 719,00 євро. Вартість жатки MacDon, 2012 року випуску, серійний номер 220730, становить 12 000,00 євро. Вартість візка для транспортування жатки BISO PROFI, 2014 року випуску, VIN НОМЕР_2 , складає 1 300,00 євро.
Згідно з інвойсом від 26.11.2025 № FS/2025/11/20 вартість зернозбирального комбайна CASE IH 9120 становить 62 719,00 євро, а загальна сума до сплати за цим інвойсом визначена у тому ж розмірі.
Як убачається з платіжної інструкції №4JBKLPB, ТзОВ «ТОПАЗ-АГРО» здійснило оплату на користь «TB Group Sp. z o.o.» у сумі 76 019,00 євро. У призначенні платежу зазначено реквізити контракту № ТВ/10/25 від 23.10.2025 та опис платежу за поставку комбайна CASE IH і супутнього обладнання.
11.12.2025 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару «Комбайн зернозбиральний, самохідний, колісний, бувший в користуванні, -марка CASE IH-модель 9120-номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 -двигун Cursor 13-кількість місць для сидіння - 2-тип палива дизель-колір червоний-об`єм двигуна - 12880 см3-потужність 350 kW-календарний рік виготовлення 2011- модельний рік виготовлення 2011-колісна формула 4х2-власна маса 18000 кг -повна маса 18000 кг. Призначенний для збирання зернових культур. Торгівельна марка – «CASE IH» Виробник «CASE IH». Країна походження США (US).1 шт. без пакування», декларант позивача подав МД №25UA205050048642U2 (а.с. 24 зворот). Фактурна вартість товару становить 62719,00 євро (еквівалентно 3086734,40 грн). Митну вартість товару визначено за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) на рівні 3937224,00 грн з урахуванням транспортних витрат у сумі 110000,00 грн. До митної декларації додано: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) FS/2025/11/20 від 26.11.2025 (а.с. 13, переклад – а.с. 13 зворот); автотранспортна накладна (Road consignment note) 000025 від 26.11.2025 (а.с. 15); декларація про походження товару (Declaration of origin) FS/2025/11/20 від 26.11.20254; банківський платіжний документ, що стосується товару 4JBKLPB від 04.11.2025 (а.с. 15 зворот); документ, що підтверджує вартість перевезення товару №141 від 09.12.2025 (а.с. 16); висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №3823 від 11.12.2025 (а.с. 16 зворот); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 23.10.2025 №ТВ/10/25 (а.с. 17-19); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) – Доп.1 від 31.10.2025 (а.с. 19 зворот); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) – Специф.1 від 23.10.2025 (а.с. 20); договір про надання послуг митного брокера 0346 від 28.11.2025 (а.с. 67-68); договір (контракт) про перевезення №317 від 21.11.2025 (а.с. 21); інші некласифіковані – заявка №132 від 05.12.2025 (а.с. 22); інші некласифіковані – фотографії від 11.12.2025; копія митної декларації країни відправника MRN 25PL301010003CHZB2 від 10.12.2025 (а.с. 22 зворот, переклад – а.с. 23).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалося страхуванння,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) копію митної декларації країни відправлення (Данія- згідно графи 15 ЕМД № 25UA205050048642U2); 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
На електронне повідомлення митниці декларант листом від 11.12.2025 №№11/1 повідомив про відсутність інших документів (а.с. 70 зворот).
За результатами розгляду поданої декларантом митної декларації від 11.12.2025 №25UA205050048642U2 та доданих до неї документів, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2025 №UA205050/2025/000319/2 (а.с. 11) та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/001143 (а.с. 10).
У графі 33 оскаржуваного рішення від 11.12.2025 №UA205050/2025/000319/2 зазначено, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: 
- продавець товару відповідно до контракту від 23.10.2025 № TB/10/25 - компанія TB Group Sp. z o.o., зареєстрована в Республіці Польща, тоді як поставка товару відповідно до товаросупровідних документів здійснюється з Данії, що може свідчити про наявність третіх осіб в ланцюгу постачання товару, які не є стороною Контракту, що створює ризик наявності комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, витрати на оплату яких можуть бути невід`ємними складовими митної вартості товару, отже, існує ризик недостовірності повноти декларування всіх складових митної вартості товару;
- умовами поставки товару відповідно до інвойсу від 26.11.2025 №FS/2025/11/20 є EXW Vinderup, Данія, та декларантом в графі 15 ЕМД №25UA205050048642U2 країною відправлення вказано Данію, при цьому, декларантом надано копію митної декларації країни відправлення від 10.12.2025 №MRN 25PL301010003CHZB2, видану в Польщі; в графі 20 ЕМД умовами поставки товару вказано EXW Winderup, Данія, що не відповідає пункту поставки (Vinderup), вказаному в Інвойсі, що може свідчити про надання недостовірних відомостей;
- пунктом 3.2 Контракту передбачена 100% передоплата за товар; згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі – Закон №2473-VIII), Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (далі - Постанова №216); надана копія платіжної інструкції від 04.11.2025 № 4JBKLPB не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, зокрема підпису(ів) [власноручного(их)/ електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком. Окрім того, в графі «Рахунок отримувача» даної платіжної інструкції вказано IBAN українського банку, який не відповідає IBAN продавця, що вказаний в пункті 10 Контракту, згідно якого ввезено оцінюваний товар, отже, декларантом не надано до митного оформлення належного документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;
- для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано: договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 21.11.2025 №317, транспортну заявку від 05.12.2025 №132, довідку про транспортні витрати від 09.12.2025 №141, CMR №000025 складена 26.11.2025 (згідно графи 21), та в ній вже вказано номери транспортного засобу, яким здійснюється перевезення товару (графа 16), при цьому, надана транспортна заявка №132, яка визначає умови перевезення оцінюваного товару, укладена лише 05.12.2025, що може свідчити про надання недостовірних документів та відомостей, що в них зазначені; довідка містить інформацію щодо вартості витрат по перевезенню товару автотранспортом за маршрутом м. Vinderup (Данія) – м/ п Ягодин (Україна) у розмірі 110000 грн (відстань вказана 1500 км, що становить 73,33 грн за 1 км) та за маршрутом м/п Ягодин (Україна) – с. Купіль, Хмельницька обл. (Україна) у розмірі 61500 грн (відстань вказана 450 км, що становить 136,67 грн за 1 км), відтак з огляду на зазначене вартість перевезення товару за межами митної території України є меншою, ніж вартість перевезення товару на території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів у країнах, через які здійснювалось перевезення товару; в довідці вказано, що витрати на завантажувальні роботи включені у вартість перевезення, проте не надано відомостей щодо вартості навантаження (в товаросупровідних документах дані витрати не визначені кількісно та достовірно, та, відповідно, не включені в графи 21 ДМВ). Відповідно до частини другої статті 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. В Довідці вказано, що страхування вантажу ТзОВ «ВІЗАВТО» не проводилось. Разом з тим, документальні підтвердження щодо здійснення/нездійснення страхування оцінюваного товару покупцем відсутні, у зв`язку з чим митний орган позбавлений можливості перевірити повноту включення до митної вартості всіх її складових, зокрема визначених пунктом 7 частини десятої статті 58 Кодексу.
У зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно з статтею 64 МК України за МД від 29.08.2024 №24UA205050030886U9. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено,- бувшого у використанні зернозбирального комбайна без жниварки марки CASE IH 9120 Axial Flow, вага- 18000 кг нетто, країна походження- США, рік виготовлення- 2010, торгівельна марка "CASE IH", який ввозився з Польщі на умовах поставки FCA 99-314 Kashevy Dvor, митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить 80000 євро за шт.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA205050048736U1 від 12.12.2025 (а.с 12).
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Так, до МД №25UA205050048642U2 від 11.12.2025 декларант позивача подав наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) FS/2025/11/20 від 26.11.2025 (а.с. 13, переклад – а.с. 13 зворот); автотранспортна накладна (Road consignment note) 000025 від 26.11.2025 (а.с. 15); декларація про походження товару (Declaration of origin) FS/2025/11/20 від 26.11.20254; банківський платіжний документ, що стосується товару 4JBKLPB від 04.11.2025 (а.с. 15 зворот); документ, що підтверджує вартість перевезення товару №141 від 09.12.2025 (а.с. 16); висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №3823 від 11.12.2025 (а.с. 16 зворот); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 23.10.2025 №ТВ/10/25 (а.с. 17-19); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) – Доп.1 від 31.10.2025 (а.с. 19 зворот); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) – Специф.1 від 23.10.2025 (а.с. 20); договір про надання послуг митного брокера 0346 від 28.11.2025 (а.с. 67-68); договір (контракт) про перевезення №317 від 21.11.2025 (а.с. 21); інші некласифіковані – заявка №132 від 05.12.2025 (а.с. 22); інші некласифіковані – фотографії від 11.12.2025; копія митної декларації країни відправника MRN 25PL301010003CHZB2 від 10.12.2025 (а.с. 22 зворот, переклад – а.с. 23).
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом від 23.10.2025 №ТВ/10/25 визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця. 
Відповідно до інвойсу FS/2025/11/20 від 26.11.2025 вартість товару комбайна CASE IH 9120, 2011 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 становить 62719,00 євро. Даним документом визначено ідентифікаційні ознаки товару та його ціну.
Ціна товару в інвойсі FS/2025/11/20 від 26.11.2025 (62719,00 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA205050048642U2 від 11.12.2025 (графа 22).
Надана платіжна інструкція від 04.11.025 №4JBKLPB підтверджує перерахування на рахунок продавця коштів у сумі 76019,00 євро як передоплату за товар згідно контракту від 23.10.2025 №ТВ/10/25 та відповідно до специфікації від 23.10.2025.
Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД №25UA205050048642U2 від 11.12.2025 фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі FS/2025/11/20 від 26.11.2025. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять. 
Крім того, визначаючи митну вартість за першим методом за МД №25UA205050048642U2 від 11.12.2025, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (110000,00 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданою разом із МД довідкою про транспортні витрати від 09.12.2025 №141 (а.с. 16), договором про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом ввід 21.11.2025 №317 (а.с. 21), транспортною заявкою від 05.12.2025 №132 (а.с. 22).
Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару, при цьому товарно-супровідні документи не містять відомостей, що відповідно до визначених сторонами контракту умов позивач має нести інші витрати.
Щодо твердження відповідача про те, що поставка товару з Данії за наявності продавця, зареєстрованого в Республіці Польща, свідчить про наявність третіх осіб у ланцюгу постачання товару та ризик невключення до митної вартості комісійних або посередницьких витрат, то суд зазначає, що це є припущенням, яке не ґрунтується на належних та допустимих доказах.
Умовами контракту від 23.10.2025 № TB/10/25 визначено, що продавцем товару є TB Group Sp. z o.o., відповідно до пункту 2.1 якого терміни готовності до відвантаження товару, місце, умови поставки вказуються у підтвердженні замовлення/ проформі або інвойсі, що передаються по е-mail протягом 3 робочих днів після розміщення замовлення на товар або в додатках до цього контракту. 
Відповідно до рахунка-фактури (інвойсу) FS/2025/11/20 від 26.11.2025 умовами поставки визначено EXW 7830Vinderup Denmark.
При цьому чинне законодавство не містить вимоги щодо обов`язкового відвантаження товару виключно з країни реєстрації продавця. Суб`єкт господарювання має право здійснювати поставку товарів зі складів, логістичних центрів, виробничих майданчиків або місць зберігання, розташованих в інших державах. Факт відправлення товару з Данії лише підтверджує місце фактичного знаходження товару на момент його відвантаження та сам по собі не свідчить про участь будь-яких інших осіб у правовідносинах купівлі-продажу між продавцем та покупцем.
Таким чином, наведені відповідачем обставини не свідчать про наявність неврахованих складових митної вартості та не спростовують достовірності відомостей, заявлених декларантом при митному оформленні товару.
Щодо доводів відповідача про те, що умовами поставки товару відповідно до інвойсу від 26.11.2025 № FS/2025/11/20 визначено EXW Vinderup, Данія, тоді як у графі 20 ЕМД № 25UA205050048642U2 зазначено EXW Winderup, Данія, а також про те, що декларантом надано копію митної декларації країни відправлення від 10.12.2025 № MRN 25PL301010003CHZB2, оформлену в Польщі, суд зазначає таке.
Зазначення в документах назв «Vinderup» та «Winderup» не свідчить про різні місця поставки товару, а є очевидною технічною відмінністю у написанні назви одного й того ж населеного пункту в Данії. Вказана розбіжність не впливає на зміст господарської операції, не змінює погоджені сторонами умови поставки EXW та не перешкоджає ідентифікації місця передачі товару покупцю. Крім того, факт подання митної декларації країни відправлення, оформленої митними органами Польщі, не суперечить відомостям про відправлення товару з Данії. Митне оформлення експортних операцій може здійснюватися в державі, де зареєстрований експортер або уповноважена ним особа, тоді як фактичне місце знаходження та відвантаження товару може перебувати в іншій державі. Сам по собі факт оформлення експортної декларації в Польщі не спростовує відомостей про відправлення товару з Данії.
Суд також враховує, що митна декларація країни відправлення відповідно до частини другої статті 53 МК України не належить до документів, які підтверджують митну вартість товарів, а згідно з частиною шостою цієї статті може подаватися декларантом додатково за власним бажанням. Відтак така декларація не є документом, на підставі якого визначається або перевіряється числове значення митної вартості товару. Надана декларантом митна декларація країни відправлення від 10.12.2025 №MRN 25PL301010003CHZB2 підтверджує лише факт проходження товаром митних формальностей під час експорту та не може бути належним доказом недостовірності заявленої митної вартості товару.
Отже, наведені відповідачем обставини мають формальний характер, не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності відомостей, заявлених декларантом.
Також, на думку суду, не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що надана копія платіжної інструкції від 04.11.2025 № 4JBKLPB не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, у зв`язку з відсутністю окремих реквізитів та невідповідністю зазначеного в ній рахунку отримувача банківським реквізитам, визначеним контрактом.
Суд зазначає, що пунктом 15 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, передбачено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
При цьому Положення №216 не містить обов`язкової вимоги щодо зазначення у платіжному документі реквізитів саме рахунку-фактури (інвойсу). Відтак посилання у призначенні платежу на контракт від 23.10.2025 №ТВ/10/25 є достатнім для ідентифікації підстав здійснення платежу.
Стосовно доводів відповідача про відсутність у платіжній інструкції від 04.11.2025 №4JBKLPB підпису відповідальної особи платника суд зазначає, що наведена обставина сама по собі не свідчить про недійсність або недостовірність такого документа. Платіжна інструкція сформована та виконана через банківську систему, містить усі істотні реквізити платіжної операції, відомості про платника, отримувача, суму та призначення платежу, що дає можливість ідентифікувати її як документ, який підтверджує здійснення оплати за контрактом.
Крім того, відповідачем не надано жодних доказів того, що зазначений у платіжній інструкції платіж фактично не був виконаний банком або що наведені в документі відомості є недостовірними.
Щодо посилань відповідача на невідповідність рахунку отримувача, зазначеного у платіжній інструкції, реквізитам, наведеним у контракті, суд зазначає, що сама по собі така обставина не впливає на числові значення митної вартості товару та не спростовує факту здійснення оплати на користь продавця. Матеріали справи не містять доказів того, що кошти були сплачені іншій особі, ніж продавець товару, або що продавець не отримав відповідні кошти.
Суд також враховує, що у процедурах контролю правильності визначення митної вартості предметом доказування є ціна товару та складові митної вартості. Умови та порядок здійснення оплати, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, не стосуються визначення митної вартості. Відтак зауваження щодо оформлення платіжного документа або окремих реквізитів платежу не можуть бути самостійною підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості за відсутності доказів недостовірності ціни товару.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162 та від 02.03.2021 у справі №380/842/20, у яких зазначено, що умови оплати не стосуються безпосередньо ціни товару та не можуть бути самостійною підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що платіжна інструкція від 04.11.2025 №4JBKLPB є належним та допустимим доказом здійснення оплати за товар згідно з контрактом від 23.10.2025 №ТВ/10/25 та підтверджує фактичне перерахування позивачем коштів на користь продавця.
Також суд не погоджується з доводами відповідача щодо недостовірності документів, поданих на підтвердження транспортних витрат.
Позивач для підтвердження понесення витрат на транспортування надав до митного оформлення автотранспортну накладну від 11.12.2025 №000025 (а.с. 15), довідку про транспортні витрати від 09.12.2025 №141 (а.с. 16), договір про міжнародне перевезення автомобільним транспортом від 21.11.2025 №317 (а.с. 21), транспортну заявку від 05.12.2025 №132 (а.с. 22)
Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296) затверджені Правила заповнення декларації митної вартості. Ці Правила в частині заповнення графи 20 роз`яснюють, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Складена з урахуванням зазначених рекомендацій довідка про транспортні витрати від 09.12.2025 №141 (а.с. 16) містить відомості про вартість перевезення по маршруту Vinderup Данія – Купель, Хмельницька область (Україна) – 171500,00 грн, з них: Vinderup Данія до кордону України (п/п Дорохуск - Ягодин) – 1500 км – 110000,00 грн, від кордону України (п/п Дорохуск - Ягодин) до Купель, Хмельницька область – 450 км – 61500,00 грн. В довідці також зазначено, що витрати на завантажувальні роботи включені у вартість перевезення; страхування вантажу не проводилося.
Як виснував Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Отже, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми та повною мірою відповідають вимогам Наказу №559.
З умов контракту та рахунка-фактури не випливає, що позивачем понесено інші витрати, ніж на оплату товару та транспортних витрат.
З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
За приписами частини третьої статті 53 МК України вимога про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідач же не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. 
Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.
Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). 
З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 11.12.2025 №UA205050/2025/000319/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Отже, враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.12.2025 №UA205050/2025/001143 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2025 №UA205050/2025/000319/2, яке судом визнано протиправним та скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 16085.33 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1066 від 05.03.2026 (а.с.37).
Натомість відповідно до положень пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання цього адміністративного позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 5324,80 грн, що складається із судового збору за вимогу майнового характеру (1,5 % від різниці митних платежів, обчислених виходячи з митної вартості товару, визначеної митним органом, яка становить 148097,92 грн, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та судового збору за вимогу немайнового характеру щодо скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, із застосуванням коефіцієнта 0,8 у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі.
З урахуванням наведеного на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 5324,80 грн. Решта суми судового збору може бути повернута позивачу за його клопотанням відповідно до статті 7 Закону України Про судовий збір.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.12.2025 №UA205050/2025/000319/2. 
Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.12.2025 №UA205050/2025/001143.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПАЗ-АГРО» судовий збір у сумі 5324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири грн 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОПАЗ-АГРО» (31226, Хмельницька область, Хмельницький район, село Купіль, вулиця Набережна, 3, ідентифікаційний код 41373820). 
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя О. О. Андрусенко