ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 25зп-26/160	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
за участю секретаря судового засідання Тарантюк А.Р. 
розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2025 року (суддя Прудник С.В.) про відмову у забезпеченні позову, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову.
Просить заборони Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, код ЄДРЮОФОП та ГФ 37806243, та його посадовим особам приймати будь-які рішення та вживати будь-які дії, направлені на:
- затримання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- поміщення (розміщення) ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні;
- примусове повернення або примусове видворення за межі України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до набрання рішенням суду законної сили. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року було у задоволенні заяви відмовлено.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано, що заявник з 25.04.2021 і весь період повномасштабного вторгнення рф на території України, проживав в Україні, працював на українському підприємстві ТОВ «Союз-Спецтехніка» в період з 26.07.2021 року по 28.04.2022 року, сплачував податки, в тому числі, військовий збір, який перераховувався і на фінансування ЗСУ, має тісні особисті та ділові зв`язки з українськими громадянами, одружений на громадянці України, має в Україні на праві особистої приватної власності житло та зареєстроване місце проживання, має об`єктивні побоювання вважати, що, у разі його примусового повернення до російської федерації, він з високим ступенем ймовірності буду підданий негайному затриманню, кримінальному переслідуванню, обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також ризику примусового залучення до військової служби проти України.
Зазначено, що побоювання не є припущеннями, а ґрунтуються на конкретних фактах, особистому досвіді переслідування та усталеній практиці дій державних органів російської федерації. У зв`язку з цим повернення до країни громадянства (рф) є для заявника небезпечним та неприпустимим, що, у свою чергу, свідчить про наявність підстав для застосування до заявника механізмів міжнародного захисту.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання
обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України; 
- строк дії довідки про звернення Позивача за захистом в Україні спливає 15 квітня 2026 року; 
- Відповідач відмовився навіть приймати та розглядати Заяву-анкету Позивача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також агресивно себе поводив по відношенню до Позивача та його представника-адвоката, отже, починаючи з 15 квітня 2026 року, у Позивача будуть відсутні законні підстави для продовження строку перебування на території України до набрання законної сили рішенням суду про оскарження бездіяльності Відповідача та зобов`язання його вчинити певні дії, а також зважаючи на зазначену вище очевидну протиправність дій Відповідача, Позивач має об`єктивні підстави та побоювання вважати, що є очевидна небезпека, що Відповідач, починаючи з 16.04.2026 року, вчинить дії, направлені на негайне видворення Позивача за межі України.
Зазначено, що суд не врахував, що після 15.04.2026 розгляд позовної заяви у справі буде недоцільним та вже не буде мати жодного значення, оскільки, у разі видворення Позивача за межі України, розгляд цієї справи та судове рішення в цій вже не будуть мати жодного значення, оскільки таке рішення суду, навіть у випадку доведення протиправності дій Позивача, неможливо буде виконати.
Представник позивача апеляційну скаргу підтримав.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав достатніх доказів реальної та неминучої загрози затримання, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців чи інших негативних наслідків, які б унеможливили ефективний захист його прав у межах розгляду справи по суті. Наведені ризики є гіпотетичними та не підкріплені конкретними фактами чи доказами, що свідчили б про безпосередню загрозу на момент розгляду заяви.
Суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 151 КАС України, Позов може бути забезпечено: забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Згідно із частиною другою статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Таким чином, прийняття судового рішення про забезпечення позову є доцільним та можливим лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача (заявника) або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.
Суд апеляційної інстанції вважає, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову, заявник не навів достатніх доводів та не надав доказів, які б вказували на існування реальної небезпеки заподіянню шкоди його правам, свободам та інтересам, що унеможливлює захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.
Перевірка безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваного рішення та дій відповідача має бути здійснена судом при вирішенні спору по суті.
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2025 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 04 червня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш