РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
18 травня 2026 р.  Справа № 120/18123/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність прийнятого ГУ ПФУ в Кіровоградській області рішення від 08.07.2025 №025650011761 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
З метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду з цією позовною заявою в якій просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу, всі періоди роботи згідно із записами у трудовій книжці від 05.12.1990 НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 14.06.2025.
Ухвалою від 05.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзивів на позовну заяву.
Скориставшись своїм процесуальним правом відповідачі подали відзиви, у яких проти позову заперечують.
Відповідач-2 у відзиві вказує, що позивач звернувся до територіального органу із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням та прийнято спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" через невідповідність даних у поданих документах.
Відповідач зазначає, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період (з 24.06.1986 по 01.01.1993).
За наданими документами має місце невідповідність факту проживання особи в зоні безумовного (обов`язкового) відселення згідно з довідкою від 23.06.2025 №717 та дубліката посвідчення потерпілого Чорнобильської катастрофи (Категорія 3) від 28.10.2010 (серія НОМЕР_2 ). Село Делета Овруцького району Житомирської області відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення (Категорія 2), а в посвідченні зазначено (Категорія 3). 
Отже, період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року становить 01 рік 09 днів, що є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.
Своє рішення відповідач вважає правомірним, а позов необґрунтованим.
Відповідач-1 у відзиві підтримує позицію ГУ ПФУ в Кіровоградській області наведену щодо прийнятого рішення 08.07.2025 №025650011761. Окрім того, вказує, що заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності та рішення прийняте територіальним органом ГУ ПФУ в Кіровоградській області. Відтак, у спірному випадку дії зобов`язального характеру щодо призначення (перерахунку) позивачу пенсії має бути покладено саме на орган який прийняв оскаржуване рішення, тобто ГУ ПФУ в Кіровоградській області. 
Представник позивача подала відповідь на відзив, у якій спростовує доводи відповідачів та наводить мотиви їх відхилення.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини.
Позивач 01.07.2025 звернувся за місцем проживання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. 
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області та рішенням від 08.07.2025 №025650011761 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" через невідповідність даних у поданих документах.
За змістом рішення на момент звернення вік позивача 60 років.
Страховий стаж позивача становить 31 рік 18 днів. 
До страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. 
Документами підтверджено період постійного проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 - 01 рік 09 днів.
За наданими документами має місце невідповідність факту проживання особи в зоні безумовного (обов`язкового) відселення згідно з довідкою від 23.06.2025 №717 та дубліката посвідчення потерпілого Чорнобильської катастрофи (Категорія 3) від 28.10.2010 (серія НОМЕР_2 ). 
Позивач рішення вважає протиправним, тому через представника звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно з частиною 3 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій, особам, які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Відповідно до ст. 26 Закону №1058 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 року.
Статтею 55 Закону визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Приписами пункту 2 частини 1 статті 55 Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років.
Згідно із приміткою до зазначено пункту, початкова величина зниження пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відтак, аналіз статті 55 зазначеного закону свідчить про те, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є факт постійного проживання та (або) праці такої особи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.
Так, відповідно до спірного рішення позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" через невідповідність даних у поданих документах. 
За доводами відповідача період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року становить 01 рік 09 днів, що є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.
Оцінюючи доводи сторін суд зазначає, що згідно з довідкою Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 23.06.2025 №717 позивач дійсно з 26.04.1986 по 04.05.1987 був зареєстрований і постійно проживав у селі Делета Овруцького району Житомирської області (а.с. 8). 
Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 с. Делета Овруцького району Житомирської області відноситься до переліку населених пунктів, віднесених до зони безумовного (обов`язкового) відселення.
Відповідно до матеріалів справи позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_2 , дублікат якого видано 28 жовтня 2010 року Вінницькою обласною державною адміністрацією (а.с. 20).
Статтею 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обумовлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій (п.2).
Аналіз цієї норми свідчить про те, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи є особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) відселення.
Відповідно до пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796).
Відповідно до п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 №51, який був чинним на момент видачі позивачу посвідчення, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Згідно з абз 3 п. 5 Порядку №51, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б. 
Тож, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача з приводу невідповідності даних у поданих позивачем документах, що село Делета Овруцького району Житомирської області відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення (Категорія 2), а в посвідченні зазначено (Категорія 3) з огляду на те, що в силу п. 5 Порядку №51 потерпілим від Чорнобильської катастрофи, є особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії.
При цьому, як слідує з аналізу наведених вище норм початковою величиною зниження пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. 
Суд зазначає, що різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 року у справі № 572/47/17, від 15.01.2021 року у справі № 520/7846/17, від 21.11.2019 року у справі № 572/47/17, який суд враховує при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.
Позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), виданого 28 жовтня 2010 року Вінницькою обласною державною адміністрацією, яке є дійсним і доказів зворотного суду не надано (а.с. 20).
Відповідно до довідки Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 23.06.2025 №717 позивач дійсно з 26.04.1986 по 04.05.1987 був зареєстрований і постійно проживав у селі Делета Овруцького району Житомирської області (а.с. 8). Ці відомості підтверджуються паспортом громадянина України (а.с. 17-18).
Отже, саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії, зокрема, зменшення йому пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону №796.
Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 по справі №569/7589/17, від 10.04.2019 по справі №162/760/17.
Серед іншого, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 по справі №569/7589/17 зазначалось про право на пенсію відповідно до Закону №796 мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Водночас, за приписами ч. 3 ст. 65 Закону №796 документами, які підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими Законом №796 є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Надаючи особі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.
На час звернення до суду належність позивача до категорії осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи 3 категорії не є спірним, а отже він має право на користування пільгами, встановленими Законом №796. При цьому, однією із таких пільг є зменшення віку, необхідного для призначення і виплати пенсії відповідно до Закону №1058 і Закону №796.
Вказана позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 11.09.2019 по справі №205/8713/16-а, від 25.11.2019 по справі №464/4150/17, від 09.01.2020 по справі №363/3976/16-а та від 06.04.2020 по справі №752/15346/17.
Отже, здобутими у справі доказами підтверджується, що позивач набув право на призначення пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку.
Відтак, рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 08.07.2025 №025650011761, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню. 
З приводу спірного питання не зарахування позивачу в повному обсязі страхового стажу, суд зазначає таке.
Відповідно до спірного рішення до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності, страховий стаж позивача становить 31 рік 18 днів. Спірне рішення не містить періодів, які відповідач не зараховує у страховий стаж позивача.
Натомість, позивач вважає, що його стаж сумарно становить 34 роки 5 місяців 4 дні. 
Так, відповідно до Розрахунку стажу роботи (Форма РС-право) стаж позивача визначений у кількості 31 років 18 днів (а.с. 21). 
Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) (а.с. 9-12) в період з 01.01.2004р. по 01.11.2007р. стаж складає 3 роки 10 місяців, тоді як відповідач зарахував 3 роки 18 днів; з 02.11.2007р. по 30.03.2009р. стаж складає 1 рік 4 місяці 28 днів, натомість відповідач зарахував 1 рік 2 місяці 29 днів; з 01.11.2009р. по 31.05.2013р. стаж складає 3 роки 6 місяців 30 днів, тоді як відповідач зарахував 2 роки 15 днів.
Тож, суд погоджується з доводами позивача про необґрунтований обрахунок його стажу, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, а дії відповідача не відповідають критеріям правомірних, обумовлених статтею 2 КАС України.
З метою захисту прав позивача слід зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача та призначити ОСОБА_1 з 14.06.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" всі періоди роботи згідно із записами у трудовій книжці від 05.12.1990 НОМЕР_1 .
Водночас, вирішуючи спір, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 у подібних правовідносинах дійшов висновку, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.
Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Отже, сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території. Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10). Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
У межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та за результатом її розгляду прийняте спірне рішення.
Тож, з метою захисту прав позивача, суд доходить висновку, що похідна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській призначити бажану для позивача пенсію. 
Натомість, Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, тому відсутні правові та фактичні обставини для покладення на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі встановлених обставин, судовий збір слід стягнути на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 645,97 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 08.07.2025 №025650011761, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повтороно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити з 14.06.2025 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" всі періоди роботи згідно із записами у трудовій книжці від 05.12.1990 НОМЕР_1 .
В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судовий збір у розмірі 645,97 грн (шістсот сорок п`ять гривень 97 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );
Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005);
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802, вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, 25009).

Повне судове рішення складено 18.05.2026.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна