ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р.	Справа № 520/29635/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.,
заявника - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2026, (головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В.) по справі № 520/29635/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, у тому числі записів про не проходження (відмову від проходження) ВЛК та звернення до органів Національної поліції щодо доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів усі внесені дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, зокрема записи про не проходження (відмову від проходження) ВЛК та звернення до органів Національної поліції щодо доставки ОСОБА_1 до ТЦК та СП.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2025, яке набрало законної сили 20.01.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про звернення до органів Національної поліції стосовно доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу, підстава : не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів внесені дані про звернення до органів Національної поліції стосовно доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу, підстава : не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На підставі виконавчого листа № 520/29635/25, виданого Харківським окружним адміністративним судом, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 80463122.
У квітні 2026 р. ОСОБА_1 подав суду першої інстанції заяву в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у штучному створенні та подачі від імені ОСОБА_1 неіснуючої заяви до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, на підставі якої змінено статус протиправно внесених відомостей шляхом винесення постанови №R351453 від 12.02.2026 про закриття справи за статтею 210-1 КУпАП;
- визнати незаконною та скасувати постанову №R351453 від 12.02.2026 про закриття справи, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Харкові Пушкарьовим О. К. без законних підстав та з порушенням встановленої процедури, зокрема за відсутності поданої ОСОБА_1 заяви про визнання правопорушення та згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Харкові виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 у справі № 520/29635/25 у повному обсязі та належним чином, шляхом повного видалення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів протиправного запису про справу, у тому числі будь-яких похідних записів, зокрема записів про винесення постанови №R351453 від 12.02.2026, «закриття справи», «відмову від проходження ВЛК» або інших пов`язаних статусів цього запису.
В обґрунтування заяви зазначив, що відповідач не вчинив дій на виконання судового рішення, шляхом видалення даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про звернення до органів Національної поліції стосовно доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу, підстава : не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК.
Натомість, ІНФОРМАЦІЯ_6 вніс запис про закриття провадження у адміністративній справі на підставі заяви, яка особисто позивачем не подавалась, що не передбачалось судовим рішенням та не свідчить про його виконання.
Крім того, не погодився із постановою від 12.02.2026 № R351453, якою закрито провадження у справі, оскільки вважав її такою, що прийнята з порушенням встановленої процедури та не відповідає змісту і визначеному судом способу виконання рішення від 18.01.2025. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та постановити нову, якою заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України задовольнити.
В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам ОСОБА_1 , викладеним у заяві, безпідставно, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, перекладено на нього обов`язок надати докази невиконання ІНФОРМАЦІЯ_6 судового рішення.
Вважає, що ним надано достатньо доказів, з яких вбачається ухилення ІНФОРМАЦІЯ_4 від виконання судового рішення від 18.12.2025 у справі № 520/29635/25.
Вказує, що боржником не виконано жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, тоді як прийняття постанови про закриття провадження у справі та внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про закриття провадження не є доказами виконання ним такого рішення, у спосіб встановлений судом.
Крім того, зауважує на суперечні висновки суду першої інстанції, а саме: зазначення, що постанова від 12.02.2026 не має відношення до виконання судового рішення, при цьому відмова у задоволенні заяви з підстав не надання ОСОБА_1 доказів такого невиконання.
ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі – відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.
Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин вчинення ІНФОРМАЦІЯ_8 протиправних дій чи бездіяльності при виконанні рішення суду від 18.12.2025 у справі № 520/29635/25. 
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.
Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012, перше речення абз. 2 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, перше речення абз. 8 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.
При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2025 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів внесені дані про звернення до органів Національної поліції стосовно доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу, підстава : не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК.
За твердженням заявника, ІНФОРМАЦІЯ_6 ухиляється від виконання рішення, у спосіб встановлений судом, натомість за невідомих обставин, приймає постанову від 12.02.2026 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та вносить до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані щодо закриття провадження, на підтвердження чого ОСОБА_1 надає, в тому числі, витяги із застосунку «Резерв +».
Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції зазначив, що заявником не надано доказів вчинення відповідачем протиправних дій на виконання судового рішення. Натомість, постанова від 12.02.2026 не може бути предметом оскарження в межах розгляду цієї заяви.
Разом з тим, суд першої інстанції не перевірив доводи заявника щодо вчинення чи не вчинення ІНФОРМАЦІЯ_6 дій, спрямованих на виконання судового рішення, у спосіб встановлений судом.
Крім того, суд першої інстанції не надав жодної оцінки доказам, наданим ОСОБА_1 в підтвердження ухилення боржника від виконання судового рішення, зокрема, витягам із застосунку «Резерв +».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості оскарження постанови від 12.02.2026 в межах розгляду заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, проте вказані обставини не звільняють суд від перевірки обставин вчинення боржником дій чи бездіяльності під час виконання/невиконання судового рішення та надання їм оцінки на предмет протиправності.
Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні заяви з підстав не надання ОСОБА_1 доказів є передчасним, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.1 ст.383 КАС України заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання судового рішення, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду вирішується судом першої інстанції. Як наслідок, апеляційна скарга в частині прийняття судового рішення про задоволення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України задоволенню не підлягає.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 243, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 по справі № 520/29635/25 скасувати.
Адміністративну справу № 520/29635/25 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено 08.06.2026 року