Номер провадження: 33/813/282/26
Номер справи місцевого суду: 947/9474/25 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,
при секретарі Узун Н.Д.,
переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Білак Наталії Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.
17 грудня 2025 року адвокат Білак Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду, в обґрунтування якого зазначено, що повний текст постанови не був отриманий стороною захисту в день її проголошення. Також зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що об`єктивно обмежувало можливість оперативного погодження правової позиції із захисником.
14 травня 2026 року всудове засідання до апеляційного суду ні  ОСОБА_1 , ні його представники Білак Н.І., Назарчук А.В.не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно.
13 травня 2026 року від представник ОСОБА_1 – адвоката Білак Н.І. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 у відрядженні.
Однак, апеляційний суд не вважає доцільним відкладення розгляду даної справи та відмовляє у задоволенні клопотання, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної не є обов`язковою.
Окрім того, як зазначено у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Апеляційний суд враховує, що дана справа перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду з грудня 2025 року, однак судові засідання неодноразово відкладались за клопотанням представників ОСОБА_1 – адвокатів Білак Н.І., Назарчук А.В.. Тому в разі достатньої зацікавленості ОСОБА_1 мав достатньо часу реалізувати свої процесуальні права в повній мірі.
Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на подання клопотань про відкладення розгляду справи є гарантією реалізації права на захист, однак таке право не є безмежним та не може використовуватись як засіб затягування провадження. Неодноразове подання клопотань про відкладення розгляду справи може свідчити про недобросовісне користування процесуальними правами та суперечить принципу розумних строків розгляду справи.
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її представників
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу подано із пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Також, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана постанова Київського районного суду м. Одеси була винесена 04 серпня 2025 року, а відтак перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду розпочався з 05 серпня 2025 року і закінчився 14 серпня 2025 року.
29 жовтня 2025 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката Білак Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року, яка була подана кур`єрською службою доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» - 15 серпня 2025 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року апеляційну скаргу адвоката Білак Н.І., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року повернуто особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження та скаржником не заявлено клопотання про його поновлення (а.с. 98).
Копія постанови Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року була доставлена адвокату Білак Н.І. в її електронний кабінет 19 листопада 2025 року (а.с. 100).
17 грудня 2025 року адвокат Білак Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 повторно звернулась до суду із апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, через систему Електронний суд (а.с. 102).
Отже, отримавши текст постанови Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в електронному кабінеті Електронного суду 19 листопада 2025 року адвокат Білак Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 повторно звернулась до суду із апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року лише 17 грудня 2025 року.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що на підтвердження надання послуг поштового зв`язку до апеляційної скарги, яка подавалась вперше, додано накладну кур`єрської служби доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» №6002 без розрахункового документа.
У вказаній накладній рукописним текстом зазначено, що відправлення прийняте в доставку 15.08.2025; відправник – адвокат Білак Н.Г., адреса: Одеса, вул. Львівська, 48; одержувач: Одеський апеляційний суд, адреса: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 24А; опис вкладеного: апеляційна скарга по справі №947/9474/25 (а.с. 94).
За положеннями ст. 2 Закону України «Про поштовий зв`язок» відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими актами законодавства. Так, у статті 1 Закону визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку. Частиною 3 ст. 15 Закону встановлено, що послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, визначено порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулювання відносин між ними (далі - Правила), відповідно до пункту 58 яких під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток поштового календарного штемпеля. Дата відбитка поштового календарного штемпеля маркувальної (франкувальної) машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток поштового календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, така кореспонденція повертається відправникові для відповідного оформлення.
Відповідно до пункту 62 Правил підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.
З матеріалів справи вбачається, що до поданої вперше апеляційної скарги не додано розрахункового документу на підтвердження оплати послуг зв`язку, а надана накладна кур`єрської служби доставки №6002 не містить відбитку календарного штемпелю та ідентифікатора поштових відправлень, за допомогою використання якого було б можливо перевірити дату відправлення кореспонденції.
Таким чином, надана накладна кур`єрської служби доставки не містить всіх реквізитів поштового відправлення, як того вимагають норми зазначених вище нормативно-правових актів, та не може бути визнана належним доказом своєчасного скерування апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції враховано, що в накладній кур`єрської служби доставки зазначено від руки дату прийняття відправлення кур`єром 15.08.2025, в той час як до одержувача – Одеського апеляційного суду – апеляційна скарга надійшла лише 29 жовтня 2025, тобто через 76 днів.
Такі обставини створюють обґрунтований сумнів щодо достовірності наданої накладної та фактичного часу передачі документів. Відповідно, це може впливати на оцінку дотримання строків подання документів та їх правових наслідків.
Аналізуючи наведене, надані адвокатом Білак Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 документи не надають можливості достеменно встановити здійснення поштового відправлення саме 15 серпня 2025 року кур`єрською службою ТОВ «Двадцять п`ять годин», яка включена до переліку операторів поштового зв`язку.
Законом передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії. Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Таким чином, оскільки матеріали справи не надають можливості достеменно встановити здійснення адвокатом Білак Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 поштового відправлення апеляційної скарги саме 15 серпня 2025 року, та встановлені апеляційним судом обставини створюють обґрунтований сумнів щодо достовірності наданої накладної та фактичного часу передачі документів, апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання адвоката Білак Наталії Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року – відмовити.
Апеляційну скаргу адвоката Білак Наталії Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький